41 
i NO conformt med linien äb2 — löpande Suomenselkä 
ställvis äfven O— V och N — S ja t. o. m. NV-liga riktningar. 
Vid tolkningen af dessa komplicerade förhållanden kan man 
förfara på tvenne sätt: antingen betraktar man saken idealt 
eller, om man så vill kalla det, från formel synpunkt, eller 
ock kan man vid betraktandet gå ut från en så att säga 
verklig, reel uppfattning af de orografiska riktningarna med 
afseende på deras förhållande till de kristallografiska linierna. 
I förra fallet kan man genom att taga ett tillräckligt antal 
af de sednare linierna komma de förra huru nära som helst, 
då man deremot i sednare fallet måste hålla sig till ett in- 
skränktare antal linier, såsom varande det naturligare för- 
hållandet, och af dessa genom sammansättning söka erhålla 
de orografiska riktningarna. Jag har i det föregående hufvud- 
sakligen betraktat saken från en blott formel synpunkt. Att 
man äfven i detta fall icke behöfver använda ett synnerligen 
stort antal linier för att erhålla ett allmänt uttryck för de 
stratigrafiskt — orografiska förhållandena synes mig utvisa, att 
detta betraktelsesätt icke saknar all grund. Det kan der- 
före nu vara skäl att skärskåda saken äfven från en annan 
synpunkt, eller att undersöka, på hurudant sätt en sådan 
verklig, reel grund vore tänkbar. Vi skola till detta ända- 
mål något närmare granska de kristallografiska förhållandena, 
sådana de förete sig hos de kristaller vi äro i tillfälle att 
iakttaga. Visar det sig, att vi äfven på sådant sätt komma 
till ett liknande resultat, som det hvartill vi kommit vid 
betraktningen af de stratigrafiska och orografiska förhållan- 
dena nämligen att en öfverensstämmelse mellan dessa vid 
första ögonkastet så skiljaktiga förhållanden är sannolik, så 
torde detta till en viss grad åtminstone kunna anses inne- 
bära en borgen för naturenligheten af det betraktelsesätt, 
som legat till grund för undersökningen. 
