54 
förekommande kristallerna sällan eller aldrig rena eller homo- 
gena utan nästan alltid mer eller mindre uppblandade med dels 
mikroskopiska dels makroskopiska främmande ämnen, antingen 
regelbundet eller oregelbundet förenade med hufvudmassan. Ja 
dessa föroreningar kunna stundom gå så långt, att de öfver- 
väga sjelfva hufvudmassan, såsom fallet är t. ex. med de be- 
kanta, med qvarz impregnerade kalkspatsrhomboëdrarna från 
Fontainebleau och andra orter, hvilkas ytterst regelbundna form 
synes utvisa, att dessa inblandningar långt ifrån att skada 
tvärtom befordra kristallbildningen. Om således också hufvud- 
massan af jordens inre utgöres af kristalliseradt jern och 
jernkis, så utesluter detta dock icke möjligheten af en mängd 
inblandningar af andra ämnen, hvilka antingen kunna vara 
oregelbundet förenade dermed eller ock regelmässigt förde- 
lade deri, antingen i form af enskilda kristaller eller såsom 
hela sammanhängande lager, hvilket sistnämnda måste an- 
tagas med afseende på sannolikheten af att de resp. ämnena 
i jordens inre i allmänhet äro grupperade efter deras spec, 
vigt. Upplysande för det sednare fallet äro de s. k. kristall- 
skålarna eller den ganska vanliga företeelse, att en kristalls 
massa är afsöndrad i flere omkring hvarandra liggande, mer 
eller mindre skarpt skilda skal eller lager, eller att en kri- 
stall omhöljer en annan af lik- eller olikartad beskaffenhet, 
hvar vid icke sällan de särskilda lagren åtskiljas genom ett 
tunnare lager af främmande ämnen. Stundom finner man 
sjelfva kärnan hos kristallen bestå af ett främmande mineral: 
så t. ex. turmalinkristaller (från Sordavala)^ med en kärna 
af qvarz, augitkristaller (från Pargas) med en kärna af kalk-, 
spat, idokraskristaller (från Lupikko) med en kärna af ett 
mörkt till utseendet amorft ämne, samt fördelade i en mängd 
tunna skålformiga lameller, ytterst omgifna af ett tunnt me- 
talliskt glänsande skal. Vanligen äro dock kärnan och om-. 
