25 
polen abr,Crt (38^^ 19'; 39'). soin kan antagas bilda gräns- 
punkten mellan den NO-liga och den KV-liga grenen af den 
sistnämnda bergsträckningen. 
Dessa i SV — NO gående riktningar genomskäras på vissa 
ställen af SO — NV-liga strykningslinier, af hvilka de för- 
nämsta äro de, som motsvaras af de kristallogratiska zon- 
linierna 1) ab— bc, 2) ab — bgCio) 3) ab — b 4 C 5 , 4) ab— bgC^’ 
5) ab — boCa, 6) ab — bc.^. Den förstnämda af dessa linier 
bildar nämligen i stort taget gränsen mellan det franskt — 
engelska sedimentärsystemet och det SV derom liggande 
archeiska (primitiva) systemet i centrala och nordvestra de- 
larna af Frankrike, motsvarande den linie, som re])resen- 
terar det af Elie de Beaumont s. k. Morbihan-systemet. Den 
I andra linien åtskiljer det tyska sedimentärterritoriet från 
I det franska, i det den går öfver norra delen af schweiziska 
j primitivterrängen och vestliga delen af Rhentraktens silur- 
1 devonterräng. Den tredje bildar gränsen mellan det tyska 
sedimentärterritoriet och det NO-liga (Böhmiskt— Sachsiska) 
I primitivgebitet. Den tjerde bildar åter gränsen mellan detta 
sednare gebit och den NO derom liggande sedimentärterrän- 
gen. Den femte går långsmed kusten mellan Stralsund och 
I Stettin samt vidare utmed det Schlesiskt-Polska sedimentär- 
I systemets antiklinala axel och vidare långsmed SV-randen af 
1 Karpaternas östra gren. För öfrigt antydes denna riktning 
I äfven orogratiskt genom Elbes, Oders och Weichsels hufvud- 
riktningar samt i södra Sverige af Skånes sedimentärbild- 
I ningar. Den sista af ofvannämnda linier går utmed den 
I NV — SO, långsmed Dnjep’rs nedre lopp strykande gneis- 
’ skifferformationen, hvilken bildar den SV-liga gränsen för 
1 det ryska sedimentärterritoriet. 
Den till läget ungefär medlersta af dessa linier ab — 
b 4 C 5 är utan tvifvel den i geologiskt hänseende vigtigaste. 
