22 
archipelagen befinner sig inom dessa linier, under det att 
den vestligaste, öbetäckta delen med skäl kan räknas till 
Asien och den ostligaste i det närmaste öfria delen till Ame- 
rika, och vi komma sålunda till den enkla, och, såsom det 
synes, äfven naturenliga indelningen af jordytan i fyra lika 
delar, åtskilda af de fyra zonlinierna c — abc— ab: nämligen 
1) Europa— Afrika, 2) Asien— Nya Holland (t. e. d.), 3) Po- 
lynesien, 4) Nord- och Sydamerika. Att Nya Holland sålunda 
till större delen kommer att räknas till Asien, står i öfver- 
ensstämmelse med deras ofvanför antydda förhållande till 
hvarandra, i likhet med det som eger rum mellan Syd- och 
Nordamerika. Räknas således engång dessa tvenne sednare 
tillsammans, så måste detsamma äfven ske med afseende på 
de förra. 
Den symetri, som sålunda visar sig i jordytans orografi 
vid en allmän öfverblick deraf, har dock mera karakteren 
af den hos en rhombisk än hos eu reguliär kristallbildning, 
men kan dock äfven förklaras i enlighet med den sednare, 
ifall nämligen denna betraktas icke såsom holoëdrisk utan 
såsom dodekaödriskt hemiödrisk, alldenstund denna slags he- 
miödri företer i afseende på den yttre formutbildningen karak- 
teren af det rhombiska systemet. 
Denna jemförelse mellan kristallografiska och orografiska 
punkter, linier och planer på jordytan, torde vara tillräcklig 
för att visa, att på sådant sätt en ganska stor enkelhet företer 
sig i uppfattningen af de geografiska förhållandena. Men för 
ådagaläggandet af ett verkligt inre samband mellan do kri- 
stallograflska och orografiska förhållandena är en sådan jem- 
förelse icke tillräcklig: dertill fordras ännu, att ett liknande 
samband kan uppvisas mellan kristallografiska och strati- 
grafiska eller egentl. geologiska företeelser. Ty de orografiska 
företeelserna äro att förlikna blott med de yttre kristallogra- 
