17 
sträckningen samt långsmed Himalajas hufvudsträckning vidare 
conformt med längdriktningen af Nya Guinea samt de NO 
derom belägna Salomons öarna i vestra Australien, ab — 
a. 2 C går långsmed nordliga delen af Vestindiens östra kust, 
vidare långs Jangtsekiangs hufvudsträckning, utmed Koreas 
och Nippons sydl. kuster samt sedermera utmed Sandwichs 
öarna. a 2 b— ac går långsmed sydl. delen af Vestindiens 
östra kust och den Ostsibiriska i NO strykande bergsträck- 
ningen till Behrings sund, samt sedan långsmed Nordamerikas 
vestra kust till Sydamerikas sydligaste spets, a — bc 2 går 
utmed Asiens östra kust samt sedan långsmed Klippbergen 
i Nordamerika. — Dock det skulle föra alltför långt att vidare 
i detalj anföra zonliniernas betydelse i orografiskt hänseende. 
Man får den bästa föreställning härom genom att uppdraga 
dem medelst tråd på en glob eller ock på en globkarta i 
stereografisk polarprojektion. 
Af icke mindre betydelse i orografiskt hänseende än 
dessa zonlinier äro sjelfva polerna, i det man nämligen finner, 
att de i allmänhet motsvara orografiska knutpunkter eller 
bergcentra, hvarifrån bergskedjorna utlöpa, motsvarande de 
ifrån polerna strålformigt utlöpande zonlinierna. Följande 
data må tjena som bevis härför. 
I Europa äro de två förnämsta polerna bc (27^; 45^)*) 
och bc 2 (27^; 63® 26') belägna invid midten af de trenne 
förnämsta bergskedjorna Alperna och den Skandinaviska fjäll- 
ryggen. Den förra belägen nära Milano utgör en utgångs- 
punkt för kust- eller bergsträckningar: åt SV (den franskt— 
spanska medelhafskusten), åt S (Corsika— Sardinien), åt SO 
(Apenninerna), åt NO (Tyroler Alperna) m. fl. i öfverens- 
*) Af (lo inom parentlies satta gradtalen utmärka det första ortens 
longitud (fr. Ferro) det andra dess latitud. 
Z 
