16 
i det den går långsmed Irlands och Spaniens vestra kuster; 
c — ab .2 (53^ 34') går öster om Spetsbergen utmed hvita hafvets 
vestra strand öfver Onega, långsmed Syriens och Palestinas 
kuster samt vidare utmed Nilfloden; c — a 2 b (90^ 26') går i 
sin nordl. del öfver Obi viken, i sin medlersta öfver Belurtag 
och i sin sydliga utmed Yestin diens östra kust samt vidare 
öfver Lackadiverna och Malediverna. Den motsatta c— ä^b 
(270^ 26') i Nordamerika går åter i sin medlersta del öfver 
den N — S-liga riktningen af Sierra Madre, som sålunda bildar 
en pendant till Belurtag i Asien. 
Af öfriga öfver polerna af ab 2 gående zonkretsar må 
märkas ä— -b 2 c, som går öfver nordligaste delen af Syd- 
amerika, nordliga delen af Afrika parallelt med dess nord- 
liga kust, vidare öfver sydligaste delen af Asien (sydspetsen 
af Vestindien) samt sedan långsmed Java, öfver nordl. delen 
af Nya Holland, och begränsar den polynesiska archipelagen 
i söder, b — a 2 c går öfver Arabiens sydkust, långsmed Hindo- 
stans och sydl. Chinas bergsträckningar samt vidare parallelt 
med den af Dana anmärkta NV-liga längdutsträckningen af 
den polynesiska archipelagen. Denna linie utgör således grän- 
sen för det Ostindiska vulkanterritoriet likasom den motsva- 
rande b — ä 2 C för den vestindiska. äb — bc 2 afgränsar Europas 
kontinentala gebit ifrån de delvis vulkaniska öarna i NV, i 
det den går öfver Irland, Skottland och den Skandinaviska 
fjellryggen samt vidare långsmed Rysslands nordl. kust, sedan 
öfver halfön Korea, tangerar derpå Nya Hollands ost-kust samt 
Nya Skottlands syd-kust, samt går sedan utmed Sydamerikas 
SV-kust. äb — b 2 c har sin hufvudsakliga betydelse i Asien 
och Australien, i det den löper utmed den nordpersiska berg- 
punkter a, b och c utgående zonlinierna, som företrädesvis visa sig ega 
betydelse i vulkaniskt hänseende, eger sålunda sin tillämplighet äfven 
på Island. 
