10 
före ock de tvenne beteckningssätten stå i ett omvänclt för- 
liållancle till hvarandra, så att man kommer från det ena till 
det andra genom att taga de reciproka värdena. Denna 
åtskilnad kan äfven uttryckas på ett annnat sätt. Tänker 
man sig nämligen deii reguliära grundformen representerad 
af en grundmolekyl af sferisk omkrets (sferoïdisk eller ellip- 
soidisk i de öfriga systemorna) och de sekundära formerna 
uppkomna genom aggregation af sådana till lika eller olika 
antal i de tre af de rätvinkliga kristallaxlarna representerade 
riktningarna, så kommer man till formler i enlighet med det 
Naumannska betraktelsesättet genom att uttrycka det relativa 
antalet af molekyler i de tre riktningarna a, b och c genom 
siffror satta såsom exponenter efter dem: så t. ex. blir a 
bui Cn det allmänna uttrycket för de reguliära formerna mot- 
svarande den Naumannska formeln m 0 n, och de Naumann- 
ska formlerna kunna sålunda uppfattade betecknas såsom 
molekularformler. Men om man åter i st. f. detta atomi- 
stiska betraktelsesätt utgår ifrån det dynamiska åskådnings- 
sättet, i det man nämligen tänker sig de tre axelriktningarna 
a, b och c representerande attraktionskrafterna hos grund- 
molekylen, hvilka i det reguliära systemet äro lika, i de 
öfriga olika, samt de sekundära formerna uppkomna genom 
upprepad sammansättning af dessa tagna två eller tre, hvarvid 
resultanterna komma att motsvara de resp. planernas normaler, 
så kommer man till fornder analoga med de Millerska, hvilka 
sålunda kunna betecknas såsom dynamiska. Sålunda kommer 
man från a och b till ab, från a och ab till a2b, från a^b^ 
och ab till aa b2 o. s. v. Följande sammanställning af några 
formler för de vanligare formerna inom det reguliära syste- 
met i enlighet med de olika uppfattningssätten kan tjena till 
en närmare framställning af förhållandet dememellan. 
