5 
1874 0 . 1875) samt af Inberg (Bidrag till Uleåborgs läns 
geognosi 1875), öfver Tammerforstrakten af Inberg (Geogno- 
stisk karta öfver Tammerforstrakten 1871) samt Åkerblom 
(Bidrag till Tammerforstraktens geognosi 1876), långsmed 
jernvägssträckningen mellan Åbo, Tammerfors och Tavastehus 
af Jernström (Om qvartärbildningarna längs Åbo— Tammer- 
fors —Tavastehus jernväg). Men dessa äro dock jemförelsevis 
få och otillräckliga för en allmännare uppfattning af landets 
stratigrafi. Då jag sålunda för det mesta varit hänvisad till 
mina egna iakttagelser, är det naturligt, att de angifna stryk- 
ningsriktningarna icke kunna vara annat än högst ofullstän- 
diga. Dock torde de äfven i detta bristfälliga skick kunna 
lemna en bild af Finlands allmänna stratigrafiska förhålladen. 
Vid angifvandet af de iakttagna riktningarna på, kartan är 
den magnetiska deklinationen beräknad till 5^ — 6® V. 
Beträffande beteckningssättet för kartan har jag förnäm- 
ligast med afseende på de jemförelsevis få bergarter och 
bergformationer, som kunna komma i fråga att betecknas, 
ansett användningen af färger onödig, och en enkel beteck- 
ning medelst streck och punkter tillfyllest. Ja dessa sist- 
nämnda synas mig till och med vara att föredraga, då det 
gäller att beteckna en archeisk (primitiv) terräng, isynnerhet 
om det blott är fråga om en allmän öfversigt deraf. Man 
kan derigenom bättre än med färger uttrycka det sanna för- 
hållandet, nämligen de öfvergångar och vexlingar, som de 
deri ingående bergarterna bilda såväl med afseende på det 
mineralogiska innehållet som med hänsyn till strukturen, samt 
den osäkerhet och obestämdhet, som på grund deraf mer 
eller mindre måste vidlåda de resp. bildningarna med af- 
seende på deras begränsning. Sålunda kan man i allmänhet 
beteckna den skifiPriga, företrädesvis hos de metaniorfiska 
bergarterna förekommande strukturen t. ex. med streck, den 
