60 
hvarandra deri, att de bibehålla sin rent metalliska glans i 
sina syre- och svafvelföreningar, hvilket i allmänhet icke är 
fallet med de öfriga metallerna. 
Använder man nu den Ampère’ska theorin för solenoï- 
derna uppå kristallerna och himlakropparna, så kommer man 
till den slutsats, att dessa äro omgifna af elektriska(ether-) 
strömmar. Till denna sats kommer man för öfrigt direkte 
genom tillämpandet af den Edlundska elektricitetstheorin på 
den ofvanför nämnda åsigten om elementernas bildning ur 
ethern. Dessa måste nämligen i enlighet med denna theori 
anses stå till hvarandra i förhållandet af en elektrisk motsats 
(relativ brist och öfverskott) och attrahera hvarandra i för- 
hållande dertill hvilket gäller för elementerna såväl som för 
deras resp. allotropi>ka modifikationer. Genom att nu tänka 
sig tvenne sådana elektrokemiskt motsatta elementära mole- 
kyler i ändpunkterna af de deraf sammansatta (fysiska) mole- 
kylernas axelriktningar blifva dessa seduare i sjelfva verket 
identiska med små magneter eller solenoider, såsom också 
redan tillförene af Dana antagits (System of Mineralogy 1854), 
och t. f. af omvexlingen utaf positiva och negativa atomer 
är det som de nämnda etherströmmarna antagligtvis fram- 
kallas. 
Härigenom komma vi nu äfven till möjligheten af en för- 
klaring af jordmagnetismen. Genom summering af de små mo- 
lekylernas elektro-magnetiska strömmar uppkomma slutligen 
strömmar af den styrka, som man i och för förklaringen af 
den jordmagnetiska kraften måste förutsätta, och likaså komma 
vi genom addition af de små molekular-magneterna till den 
stora magnet, hvarpå jordmagnetismen tydligen hänvisar. 
Denna magnet måste tillförene, så länge nämligen ännu kri- 
stallisationen befann sig i sitt primära stadium, hafva sam- 
manfallit med en hexaöder-axel (a-axel), eller hvilket är 
