75 
stallerna erhållna härledningsmethoden af de sekundära pla- 
nerna, polerna eller norraalerna uppå nämnda stora kristall- 
bildning och fullfölja detsamma äfven utöfver de hos de förra 
direkt funna förhållandena. 
Då de genom polerna a, b och c representerade grund- 
krafterna sammansättas uppkomma’ polerna ab, bc och ac, 
och, genom ytterligare sammansättning af dessa med de förra, 
polerna af formen ab^. Hvilkendera af dessa föregått den 
andra kan på det hela taget vara likgiltigt; alltnog att dessa 
jemte polerna af abc måste betraktas såsom de första. Genom 
ytterligare sammansättning af abc och bc2 erhålla vi till re- 
sultant ab^Cg eller en pol af den hos pyriten vanliga dyakis- 
dodekaëdern, och genom sammansättning af bc2 med c å 
ena sidan samt bc å den andra komma vi till bcs och b2C3 
d. ä. poler af de näst aba vanligaste pentagondodekaödrarna. 
Genom vidare sammansättning af bcg och ab2C3 komma vi 
slutligen till absCö d. v. s. den för Finlands geologi vigti- 
gaste kristallo-orografiska punkt. Men vi komma till samma 
pol äfven på en annan väg nämligen genom sammansättning 
af polerna i den för pyritens kristallserie vigtiga zonen a — bc2 
nämligen af a -j- bc2 — abc2, abc2 + bc2 = ab2C4, ab2C4 -j- bca 
abgCg. En närmare förklaring af dessa förhållanden er- 
hålla vi genom att utgå från de elektromagnetiska strömmar, 
hvilka vi såsom ofvanför blifvit visadt måste antaga kret- 
sande omkring molekylerna såväl de kemiska som de större 
fysiska och kristallraolekylerna hos grundformen uti eller 
parallelt med axelplanen. Det är då tydligt, att på de punk- 
ter, der dessa strömmar råkas, d. ä. i hufvudaxelns (här 
pyrit-hexaëderaxelns) ändpunkter en attraktion måste för- 
siggå. Men genom sammansättning af dessa trenne primära 
strömmar (a— b), uppkomma sex sekundära strömmar (a — bc) 
gående midtemellan dem således från hexaëderns poler till 
