77 
midala planerna flacka fördjupningar, begränsade af in- och 
utgående sidor och t. e. d. så betydliga, att de sträcka sig 
öfver hela planet med lemning af en smal rand vid kanten. 
På samma sätt visa sig äfven hos ett par på mineralkabi- 
nettet befintliga pyritkristaller sådana caviteter, såväl på 
ytorna som i det inre af massan, eller på de ställen, der 
icke verkliga kristallytor kommit till utbildning. I förra fallet 
äro de betingade af den oscillatoriska kombinationen, hvari- 
genom i den större kristallen smärre sådana äro fördelade 
med större eller mindre hålrum emellan sig. I sednare fallet 
uppkomma de derigenom, att massan är fördelad i lameller, 
gående i olika af kristallisationen betingade riktningar, delvis 
afskilda af jernglanslameller. 
Detta sistnämnda förhållande är särdeles upplysande 
för den ifrågavarande saken. Likasom i dessa pyritkristaller 
hafva vi att tänka oss den telluriska kristallen utskjutande 
från sin hufvudmassa sådana långsträckta upphöjningar nät- 
formigt förgrenade med större eller mindre mellanrum. Dessa 
upphöjningar hafva vi vidare att tänka oss fortsatta delvis 
åtminstone af de barrierer eller stängsel, huru man vill kalla 
dem, som måste hafva uppstått i den stelnande silikatmassan 
genom de zonala strömmarnas inflytande derpå, på sätt som 
ofvanför blifvit antydt. Då denna silikatmassa enl. de af 
Bischof, Delesse m. fl. gjorda smältningsförsök på silikat- 
förande bergarter måste antagas sammandraga sig vid stel- 
ningen, så kan man deraf draga den slutsats, att den på 
ytan bildade första stelnade skorpan sjönk, och dess frag- 
menter bildade då antagligtvis de nämnda stängslen, i det de 
företrädesvis sammanhopade sig på de utskjutande kristall- 
väggarna. 
Man kan möjligen här uppställa den förmodan, att det 
nämnda inflytandet af de elektromagnetiska strömmarna en- 
