81 
östra gebitet de resp. metamorfiska formationerna äro åtmin- 
stone ställvis concordant lagrade öfver hvarandra. 
Att döma af de i gneisformationen ingående bergarterna 
nämligen företrädesvis glimmergneis i den äldre, hornblende- 
gneis i den yngre afdelningen. synes denna äldsta sediment- 
bildning hafva börjat med en sandaflagring och fortskridit 
till mera 1er- och kalk-haltiga sedimenter, hvilket kan sägas 
vara den allmänna gången inom samtliga formationer och 
antyder en i början grund, sedermera genom sänkning mer 
och mer fördjupad aflagringsbassin. Denna gneisbildnings- 
theori ansluter sig sålunda såväl hvad beträffar formationer- 
nas yttre form eller de fysiska förhållandena som i afseende 
på den inre konstitutionen eller de kemiskt-mineralogiska 
förhållandena till theorin om jordskorpans utveckling i all- 
mänhet. Ty på samma sätt som sålunda den äldsta gneis- 
bildningen aflagrades och upphöjdes, på samma sätt hafva 
öfverhufvudtaget alla sednare bildningar uppstått, endast med 
den skilnad, att både aflagringen och uppresningen blifvit 
långsammare och mindre betydliga i den mån jordskorpans 
bildning framskridit. Äfven är att märka att ju äldre och 
således ju fastare och mäktigare denna jordskorpa blef, desto 
mindre betydlig blef den rol, som de eruptiva massorna spe- 
lade i dess historia. Icke desto mindre finna vi ganska be- 
tydliga höjningar i en i geologisk mening taladt ganska ny tid, 
så t. ex. Alpernas bildning. Dessa höjningar synas mig böra 
tillskrifvas de framskjutande kristallkanternas inverkan på de 
öfver dem liggande delarna af den fasta jordskorpan, och 
till dessa ville jag äfven hänföra de smärre höjningar resp. 
sänkningar, hvilka sednare gemenligen kunna sägas åtfölja 
de förra, som Finland i orografiskt hänseende företer. Att 
dessa äro ojemförligt mindre betydliga än Alpernas och an- 
dra dylika bergskedjor står i allmänhet i sammanhang med 
6 
