87 
bildningen. Att emecllertid organismer verkligen existerade 
redan under denna tidiga period af jordens utveckling är 
troligt, ehuru blott i de lägsta former, och sedermera genom 
metamorfosen förstörda. Dermot torde man med mera hopp 
om framgång kunna underkasta sandstenen från Satakunta 
en undersökning i afseende på dess möjliga fossilhalt, och 
likaså förtjena de enligt all sannolikhet på ort och ställe 
bildade siluriska kalkstensblocken på Åland en undersökning 
i paleontologiskt hänseende. 
Då med undantag af dessa inga egentligen sedimentära 
bergarter funnits i Finland kan man antaga, att landet åt- 
minstone till största delen befunnit sig öfver hafvets nivå 
under hela den primära, sekundära och tertiära perioden, 
ända tills att under glacialtiden en sänkning åter inträdde 
t. f. af det tryck, som isen i likhet med andra sedimenter 
utöfvat, hvarefter vid isens tillbakagång en förnyad höjning 
inträffade, som ännu fortfar. Vid detta tillbakaskridande 
delade sig den stora inlandsisen, såsom man af refiflorna 
finner (se föreg. del), i enskilda glacierer, som utfylde Näsi- 
järvi’s, Päijäne’s och de Savolaks— Karelska sjöarnas dal- 
bäcken, samt gåfvo upphof åt åsarna såsom sido- och änd- 
moräner, sedermera ombildade af vattnet. 
Den geogenetiska theori, hvars första grunddrag jag här 
i korthet framställt, utgör ett af de jemförelsevis få försök, 
som hittills blifvit gjorda att till bestämda lagar återföra de 
vid första anblicken så ytterst chaotiska och tillfälliga för- 
hållanden, som jordskorpans särskilda delar förete. Att detta 
chaos dock endast är skenbart, att äfven på detta gebit af 
naturen, så mycket vigtigare, som den utgör grundvalen för 
de öfriga, bestämda lagar måste förefinnas, detta torde vara 
