101 
utnämnd till tjensten, sökte Gadolin kemie adjunkturen efter 
denne, men blef, ehuru af konsistorium uppförd i första 
rummet å förslaget, förbigången för en magister Hjerta. En 
likadan otur rönte han i Åbo: vid besättandet af lediga andra 
adjunkturen i filosofiska fakulteten kunde han icke heller 
j här komma ifråga, utan till tjensten utnämndes en äldre med- 
täflare e. o. adjunkten Röring. För dessa motgångar fick 
Gadolin dock snart ersättning: den 2 Juli 1785 kallades 
han till e. o. adjunkt i filosofiska fakulteten, som en ut- 
märkelse för hans framsteg i fysik och kemi och till upp- 
muntran för honom att deri ytterligare förkofra sig, såsom 
orden lyda i kanslersbrefvet*). Något senare, den 8 Augusti 
1785, fick han kunglig fullmakt såsom e. o. professor vid 
Åbo universitet. 
För att ytterligare fullkomna sina vetenskapliga insigter 
och i vetenskapens hufvudorter ännu vidare utbilda sig före- 
1 tog Gadolin våren 1786, „försedd med Kongl. Maj:ts rekom- 
mendation“, en utländsk resa genom Danmark till Tyskland, 
I Holland och England samt återvände först i Maj månad 1788 
j tillbaka till Sverige. Under denna resa uppehöll han sig 
j förnämligast i Lüneburg, Helmstädt, de Hartziska bergverken, 
j Göttingen, Amsterdam, London och Dublin samt ingick här- 
^ vid förbindelser med flere utmärkte vetenskapsmän, bland 
I dem bergsrådet Lorentz von Grell i Helmstädt och en gels - 
I männen Kirioan^ Craivford och Wedgetvood. Med Crell^ den 
, genom sina kemiska tidskrifter i så hög grad om kemins 
utveckling förtjente mannen, underhöll Gadolin^ såväl under 
fortsättningen af sin resa som efter hemkomsten, en literär 
; i Crells „Chemische Annalen“ publicerad korrespondens, i 
! hvilken han dels redogör för sina egna arbeten och stu- 
*) Pippings Progr. 1824, 
