114 
sitt stora arbetsbord i midten af studerkammaren omgifven 
af böcker och papper och vanligtvis så fördjupad i sina 
studier, att han icke observerade inträdet af Supplikanten, 
hvarföre man ofta fick vänta halfva timmen, innan han hän- 
delsevis observerade den inkomne och man fick tillfälle att 
framföra sitt andragande. Detta rum med sina bokhyllor 
från golf till tak kring alla väggar betraktades äfven såsom 
en helgedom af barnen, och det var en stor ynnest att få 
från hyllorna uppsöka någon bok med gravyrer, likväl med 
tillsägelse att lägga hvarje bok på sin rätta plats och att 
vara tyst och stilla. Ora papper var han nogräknad, och 
man såg ofta hans arbetsbord täckt med små papperslappar 
som han begagnade till uppsatser, beräkningar, m* m. Der- 
jemte skref han en ganska fin och tät stiL„ 
„Om somrararna vistades han med sin familj under tidi- 
gare år på ett prebende hemman Hahta i Mariæ socken, 
sedermera på Saarmäki, i närheten af Hahta, men något när- 
mare till Åbo. Då han 1813 köpt Olkola egendom i Wich- 
tis, tillbragtes sornrarne derstädes tills han på 1830-talet, 
då den 14 mils långa resan blef honom tröttsam, bosatte sig 
för hela året på Sunila säteri i Wirmo socken, der han ock 
förblef till sin död. Äfven un(^r dessa sommarvistelser på 
landet såg man honom sällan ute, studerkammaren var hans 
trefligaste plats och ett afbrott i detta stilla sittande lif 
gjorde endast de mera sällsynta besöken hos och af gran- 
narne.“ 
,^Johan Gadolin var af en medelmåttig vext och icke 
fetlagd. Han njöt en jemn helsa och hade aldrig varit 
egentligen sjuk ; endast den svindel, hvaraf han redan i sin 
ungdom varit besvärad, återkom tidtals under hela hans lifstid 
och härrörde kanhända af det stilla sittande lifvet. Han hade 
icke förtroende till läkare och medicin och begagnade vid 
