125 
kan derfÖre icke med skäl anvandas på föreliggande arbete, 
och har troligen sin grund deri att han icke känt till det. 
På grund af dessa experimentela data och åtskilliga 
andra redan förut kända fenomener såsom uppkomsten af 
köld vid salters upplösning, m. m., kom Gadolin till följande 
åsigter om värmet. Gasformiga kroppar hafva det största 
specifika värme, flytande mindre och fasta det minsta. Inom 
samma aggregat tillstånd har en kropp större specifikt 
värme ju mindre dess specifika vigt är. Då storleken af 
det specifika värmet beror på delarnes inre sammanhang 
i kroppen, så är det nödvändigt, att detta äfven ändras 
vid förändring af kroppens form. Så har flogiston hos gas- 
formiga kroppar det största, hos fasta det minsta specifika 
värme.*) Förändring af kropparnas inre natur medför sålunda 
förändring i deras specifika värme. Denna förändring eger 
rum vid de flesta kemiska processer, och man har funnit, 
att köld dervid uppstår, då smådelarnes samband blir lösare, 
värme då det blir fastare. Dessa företeelser bevisa, att en 
viss mängd latent värme förefinnes i alla kroppar samt att 
denna är störst hos gasformiga och minst hos fasta kroppar. 
Men förut hafva vi sett att detsamma äfven är förhållandet 
med det specifika värmet, på grund hvaraf Gadolin sluter 
till att det latenta och specifika värmet äro af samma art* 
Denna uppfattning söker han ytterligare befästa genom an- 
förande af en mängd fenomer, som härigenom lätt och otvun- 
get kunna förklaras**). 
På grund af alla dessa företelser anser GadoUiu att all 
den känbara värme, som vid förändring af kropparnes aggre- 
gat tillstånd och yttre form uppkommmer, har sin grund i 
*) Gadolin, De theoria caloris sid. 16, 17. 
**) Gadolin, De theoria caloris s. 18 — 21. 
