130 
Aa (Z+ a) +Bb(Z-^ßJ = Aa (Z+ a) + BaZ-- Bbß Bl, 
. eller efter utförd transformation 
. BbZ=BaZ— Bl, 
hvaraf aZ — bZ = l^ 
eller Z (a — b) — l, 
hvilket är Persons formel. Genom en enkel transformation och 
utan att göra några nya antaganden hafva vi således ur Ga- 
dolins formel erhållit Persons. För Z har Person funnit värdet 
160. Emellertid är Gadolins värde härför mångfaldigt större: 
denna olikhet kan likväl lätt förklaras. Vid sina beräknin- 
gar hade neml. Gadolin för isens specifika värme antagit 
det af Kirwan funna värdet 0,9. Senare bestämningar hafva 
emellertid visat att det i sjelfva verket är betydligt mindre 
eller emellan 0,48 och 0,52. Nu är, såsom Gadolin sjelf an- 
märker, hans formel så känslig, att en oriktighet i andra de- 
cimalen i värdet för isens specifika värme förorsakar en stor 
ändring i värdet för Z (en olägenhet som äfven vidlåder Per- 
sons formel): beräkna vi derföre under antagandet isens speci- 
fika värme = 0,48 Gadolins bestämningar så få vi i medeltal 
Z = 155,24, hvilket jemförelsevis obetydligt skiljer sig från 
Persons och visar oss hvilken noggranhet Gadolin uppnådde 
vid sina experimenter. Ofriga detaljer i dessa Gadolins 
afhandlingar, i hvad afseende han hyllar sina föregångares 
åsigter eller uppställde egna nya, äro af en alltför under- 
ordnad vigt att de skulle kunna blifva föremål för en när- 
mare granskning. 
Samma år som Gadolin utgaf dessa arbeten utkom år- 
gången 1780 af franska vetenskaps akademiens Mémoires in- 
nehållande bland annat Lavoisiers och Laplaces berömda 
afhandling om värmet*). Efter att hafva framställt de båda 
Oeuvres de Lavoisier Tome II, sidd. 283 — 333. 
