133 
och verkställde bland annat i förening med Crawford en 
serie försök i och för bestämmandet af isens latenta och 
specifika värme. Resultaterna af dessa och en mängd andra 
undersökningar publicerade han först år 1792 i Upsala ve- 
tenskaps societets handlingar*). Efter en inledning, i hvilken 
han redogör för de olika teorierna för värmet och de under- 
sökningar som blifvit anställde i och för bestämmandet af 
den absoluta nollpunkten och kropparnes absoluta värme, 
öfvergår han till en närmare granskning af värmefenomenerna. 
Han finner såväl af egna som af Lavoisiers och Laplaces 
arbeten, att den enligt Crawfords teori bestämda absoluta 
nollpunkten för ingen del ännu vore med säkerhet fastställd 
samt att således nämnde teori icke heller kunde anses vara 
nog stadigt grundad. Genom smältning af en till olika gra- 
der afkyld kropp och genom afkylning af en till olika grader 
uppvärmd syntes honom, att icke blott det för kroppens 
smältning nödiga värmet, utan äfven den absoluta nollpunk- 
ten kunde bestämmas. 
Han utgår härvid från föl- 
jande betraktelser (se figuren). 
Man antager att MO (= OP) 
förhåller sig till ON liksom spe- 
cifika värmet hos en kropp i 
flytande till specifika värmet 
hos samma kropp i fast form. 
Man antager vidare att lika 
qvantiteter af dem blandas med 
hvarandra, den förra af tem- 
peraturen Å den senare af temp. 
I och att blandningen blir fly- 
*) Disquisitio de theoria caloris corporum specific], Nova Acta reg. 
soc. scieut. Upsalensis, T. V s. 1—49 in 4:o. 
B Ä 
