144 
År 1788 uppträder GadoUn i Crells annaler med en 
afhandling om flogistons natur,*) hvilken är af ett ganska 
stort intresse. Han definierar här flogiston såsom ett eget 
ämne, hvilket funnes i alla bränbara kroppar och vore or- 
saken till deras brännbarhet. Under antagande att ett så 
beskaffadt ämne verkligen existerade söker han att utreda 
hvilket begrepp man egenteligen kunde fästa dervid. Han 
erinrar om, att vid förbränningar lifsluftens basis (syret) före- 
nar sig med en viss del af den bränbara kroppen och att 
eld, d. ä. värme och ljus afskiljes. Såsom slutprodukter af 
denna process erhållas 1 :o de delar af den bränbara kroppen 
som icke ingått någon förening med lifsluften, 2:o de delar 
som förenat sig med densamma och 3:o elden, föreningen af 
ljus och värme. 1 hvilket af dessa ämnen finnes då flogiston? 
Naturligtvis icke i den första, ty då en kropp är bränbar 
endast i den händelse att han förmår afskilja lifsluftens basis 
ur luften så måste den delen af den bränbara kroppen, som 
icke eger denna förmåga, vara overksam under förbränningen. 
Således kan den icke innehålla flogiston, orsaken till brän- 
barheten. 
Att flogiston efter förbränningen skulle finnas i den 
förening, som kroppen ingått med lifsluftens basis, anser Ga- 
dolin vara icke blott osannolikt utan rent af orimligt. — 
Han bemöter uppfattningen af flogiston såsom en del af den 
bränbara kroppen, begåfvad med en så stark frändskap till 
lifsluftens basis att den kan förena sig dermed och afskilja 
luftens värme, en åsigt, enligt hvilken flogiston i den brän- 
bara kroppen skulle före förbränningen förekomma i fritt 
tillstånd, efter densamma deremot bundet med lifsluftens basis. 
*) Einige Bemerkungen lieber die Natur des Phlogiston, Crells Chem. 
annalen 1788, I sidd. 1—17. 
