148 
Los den i bundet tillstånd; är kroppen alldeles mättad der- 
med så kan den icke mera absorbera några, hvilket till fullo 
bekräftas af erfarenheten. Några kroppar äro till och med 
i stånd att absorbera mera ljus-ämne än de förmå qvarhålla 
och bortlemna det derföre, när man aflägsnar dem från so- 
len, t. ex. de fosforescerande kropparna. Likaså bevisar ljus- 
utvecklingen vid elecfricitetens uppkomst genom gnidning, i 
hvilket hänseende de bränbara kropparna mest utmärka sig, 
att ljus-ämnet i bundet tillstånd är för handen i de flesta 
kroppar. På grund häraf anser Gadolin att det vid för- 
bränningen utvecklade ljuset härstammar från den bränbara ! 
kroppen samt att det och flogiston äro ett och samma ämne. 
Utgående från dessa premisser uppställer Gadolin föl- 
jande teori för förbränningen. Den bränbara kroppen be- 
står af en basis förenad med flogiston, lifsluften af sin basis 
förenad med värmet. När dessa fyra kroppar verka på hvar- 
andra sålunda att flogiston förenar sig med värmet och den ' 
bränbara kroppens basis med lifsluftens, uppstår den sönder- ; 
delning som vi kalla förbränning. Verkan af den electriska I 
gnistan på en blandning af bränbar- och lifs-luft (väte och 
syre) förklarar han anologt härmed sålunda, att den electri- | 
ska gnistan, som till sin hufvuddel utgöres af flogiston, genom j 
sin attraction till lifsluftens specifika värme försvagar dettas 
sammanhang med lifsluftens basis, hvarigenom den dubbla ■ 
sönderdelning, som annars icke kunde för sig gå, bringas till i 
stånd. Flogiston med värmet utgöra elden och den brän- i 
bara luftens basis i förening med lifsluftens sammansätta det i 
uppkommande vattnet. I 
Slutligen sammanfattar Gadolin sina åsigter om flogi-'j 
ston sålunda. Flogiston är ett osönderdelbart ämne, som ij 
icke äger någon märkbar tyngd och utgör den förnämsta be--| 
ståndsdelen i ljuset. Vid sin reduction upptaga metallkalkerna .j 
Î 
I, 
I 
! 
