152 
hollet & Fourcroy samt genomgås at* en den största beundran 
och aktning för desse män. 
Uti detta system indelas de dittills icke sönderdelade 
ämnena uti* fem klasser. Den första innefattar de enkla 
ämnen, hvilka, utan att sinsemellan visa någon anmärknings- 
värd likhet, dock liafva det gemensamt att de framför andra 
kroppar utmärka sig genom sin enkelhet (simplicité), hvilken 
låter dem motstå hvarje vidare sönderdelning och på samma 
gång- gör dem så verksamma i föreningar med andra ämnen. 
Hit höra ljus- och värme-ämnena, syret och vätet. Till den 
andra klassen föres alla syrornas radikaler. Den tredje om- 
fattar alla ämnen af metallisk karakter; jordarterna intaga 
den jjerde och alkalierna den femte klassen*). 
Beträffande de till första klassen förda kropparne, fram- 
håller GadoUn sina ofvan omtalade åsigter om ljusets och 
värmets natur samt utkastar om syret och vätet den förmo- 
dan, att de måhända i och för sig kunde innehålla vatten, 
utan att dock bestämt vilja neka till att de kunde vara 
tvenne alldeles olika ämnen. Den andra klassen är grundad 
på antagandet att alla syror äro sammansatta af tvenne de- 
lar, af hvilka den ena är gemensam för dem alla neml. lifs- 
luftens basis, åt hvilken derföre namnet oxygenium blifvit 
tilldeladt, den andra deremot är olika hos olika syror. Denna 
förmodan har uppkommit deraf att i de fyra bäst kända sy- 
rorna: salpetersyran, kolsyran, svafvel- och fosfor-syrorna verk- 
ligen radikalerna äro förenade med syret och genom denna 
förening erhålla sura egenskaper. Men det finnes intet skäl 
hvarföre orsaken till surheten nödvändigt skulle ligga hos 
syret, då ännu icke är afgjort om det tilldelar syrenatur åt 
en kropp annorlunda än att det upplöser de band med hvilka 
*) Nomenclature chimique. Nouvelle edition T. III, s. 30. 
