153 
de andra delarne af kroppen, som redan förut kunde äga 
syrenatur, äro bundna. 
Men om man också skulle medgifva att de fyra nämnda 
syrorna liafva syret att tacka för sin surhet, så kan detta 
dock icke beträffande de öfriga syrorna bekräftas. Han an- 
för att i de flesta af de öfriga syrorna (dessa äro chlorväte 
bor-, fluorväte- och en mängd organiska syror) intet spår af 
syre dittills kunnat upptäckas. Och om man äfven antoge, 
att alla syror innehölle syre, så kan likväl för ingen del ett 
sådant antagande utgöra grunden för en klassiflkation. Ty 
det går icke an, att för ett genom några egenskaper bestämdt 
slägte uppställa nya kännetecken förr, än det är afgjort att 
dessa verkligen finnas hos alla arter, ingen undantagen. 
Således är namnet oxijgenmm olämpligt såsom bärledt 
ur en ännu icke bevisad hypothes; af samma skäl bör 
äfven hela klassen syreradikaler bortgå. I sina närmast 
följande afhandlingar begagnar Gadolin för syret namnen 
aer vitalis, det kalcinerande ämnet, etc. Beträffande qväfvet 
anser Gadolin att det alltför mycket skiljer sig från svaflet^ 
kolet och fosforn för att kunna hänföras till en och samma 
grupp med dem. Författarne till nomenclaturen hade äfven, 
såsom de sjelfva uppgifva*J, varit villrådige huruvida de skulle 
inrymma qväfvet i denna eller i den första klassen. Gadolin 
anser häraf framgå att kännedomnn om de elementära krop- 
parne ännu vore för inskränkt, för att derpå ett kemiskt 
system eller en enligt detta utarbetad nomenclatur kunde 
byggas. 
Om metallerna anmärker Gadolin i förbigående att det 
ej vore afgjort om icke dessa utom sin vägbara substans 
innehölle något finare ovägbart ämne. 
*) Noraencl. chim. s. 31, 
