155 
Den vigtiga läran om värmets inverkan på kropparnes 
kemiska attraktioner söker Gadolin ett par år härefter (1 790) 
att närmare utreda och belysa. Den närmaste orsaken till 
hans uppträdande i denna fråga ligger uti en Guyton de 
Morveau föregående året publicerad uppsats i samma ämne*). 
Utgående från antagandet att det för föreningskrafterna gifves 
en viss beskaffenhet i temperaturen som gör déras verkan 
trög eller snäll, ingen eller verkande, granskar Morveau flore 
kroppars förhållande i detta afseende. Antändning uppkom- 
mer genom tillförande af värme till en kropp. Hvad spe- 
cielt beträffar antändningen af en blandning af väte och 
syre, så anmärker Morveau det egendomliga uti att genom 
tillförsel af värme dessa kroppar förenas och afskilja en 
betydlig qvantitet värme som förut fanns bunden uti dem, 
då likväl samma kroppar innan denna tillökning af värme 
skedde icke kunde förena sig med hvarandra. Han söker 
förklara detta fenomen genom analogin med en ej sällsynt 
erfarenhet, att vid vattenlösningar en större mängd vatten 
upphäfver lösningsmedlets häftning vid den lösta kroppen, 
hvarpå han anför tungspatens lösning i svafvelsyra såsom 
exempel. — Att genom tillförsel af värme tvenne kroppar 
förena sig med hvarandra och på samma gång frigöra värme 
anser han äfven bevisas genom det faktum, att vid blandning 
af concentrerad svafvelsyra och vatten, hvardera i fruset till" 
stånd, dessa icke på hvarandra utöfva någon inverkan. Om 
man deremot åt hvardera tillför värme så att de åter blifva 
flytande och sedan blandar dem så utvecklas härvid en be- 
tydlig grad af värme. 
Gadolin hyllar i allmänhet Morveaus åsigter om krop- 
*) Om det inflytande, som värmens åtskillige grader äga på före- 
ningskrafterna i Chemien. Svenska Vet. Akad. Handl. 1’789, s. 22 — 39- 
