162 
Lavoisier odi hans skola endast uppfunnit ett nytt namn på 
en af gammalt känd sak. Ty då enl. deras definition kolet 
(cnrboi)iumj utgjordes af vanligt kol ifrån hvilket ask- och 
salt-substanserna blifvit afskilda anser Crell^ att ur denna de- 
finition såsom innehållande endast negativa bestämningar 
måste dragas något positivt och kommer sålunda till följ. : 
„Kolet är den bränbara återstoden hos vissa kroppar sedan 
de förlorat sina mera flyktiga delar“. Men emedan kolet 
enl. Lavoisiers system äfven funnes hos vexterna, der det 
icke förlorat något flyktigt genom värme, så blir enl. Crell 
intet annat kännetecken qvar för kolet än att det förmår un- 
derhålla lågan, hvilket just är det begrepp som Stahls an- 
hängare tilldela flogiston. Denna åsigt söker Crell att vidare 
befästa, genom att framhålla huru som rent kol icke mer än 
flogiston finnes till och kan uppfattas af våra yttre sinnen 
och att kolet liksom flogiston vid ett närmare begrundande 
befinnes vara ett abstrakt begrepp, ty vi kunna ej framställa 
kolet afskiljdt från dess fasta delar. Det upphör dessutom 
att vara ett för inbildningskraften tänkbart väsende, om man 
föreställer sig, att de fasta delarne, som utgöra det band 
som sammanhåller de öfriga delarne, skiljas derifrån. Enligt 
Lavoisiers lära ger kolet i förening med syret kolsyra, enligt 
Crells alstrar äfven flogiston med syre kolsyra. Han med- 
gifver att det visserligen gifves en mängd ämnen, i hvilka 
enligt’ Stahls teori flogiston skulle ingå, utan att dessa lik- 
väl innehålla kol, men han vill derjemte bevisa att kolet ej 
är ett element utan en sammansatt kropp*). 
*) Crell, Chemische Annalen 1796 I, s. 247 ff. Denna årgång af ' 
Crelh ann. finnes icke att här tillgå, hvarföre jag sett mig nödsakad c 
att till grund för ofvanstående framställning lägga de utdrag härur, 
som Gadolin i sin afhandling meddelar. 
