164 
att detta äfvenledes inträffar med många andra kroppar, ss. 
jern, koppar etc., i hvilka nästan alltid finnas spår af frem- 
mande kroppar, som endast med största svårighet kunna 
helt och hållet bortskaffas. Till kännedom om en kropp, 
hvilken som helst, är det tillräckligt att dess förnämsta 
egenskaper kunna uppfattas. Crells påstående att kolet 
hade fremrnande kroppar att tacka för sitt fasta aggregat 
tillstånd letnnar Gadolin i sitt värde, då intet enda expe- I 
riment kan uppvisas såsom stöd härför. Likaledes vet man 
icke, att vid förbränningen ur alla bränbara kroppar kol- 
syra skulle erhållas, såsom Crells antagande, att fiogiston med 
syre gåfve kolsyra, fordrar. Härigenom ledes man till hy- 
potesen om flere olika slag af fiogiston, hvilken såsom Ga- | 
dolm anmärker h varken öfverens stämmer med Lavoisiers eller n 
Stahls system. Slutligen anmärker Gadolin^ att Crells sista 
argument^ att kolet vore ett sammansatt ämne, mera försva- 
gar hans egen än Lavoisiers teori, ty den senare nekar icke n 
till möjligheten häraf, under det att Stahls fiogiston, med 
h vilket enl. Crells åsigt kolet fullkomligt öfverens stämmer, är^:r' 
ett enkelt ämne. 
Samtidigt hade J. F. Gmelin uti commentationes socie- 
tatis sc. Goettingensis T. XIII och i Crells annaler publicerat 
afhandlingar om syrornas natur, i hvilka han fullständigt för- • 
nekade Lavoisiers lära*). Uti fem disputationer utgifna åren i i 
1801 och 1802 gendrifver Gadolin hans inkast. Vid redo- • ( 
görelsen fÖr denna diskussion skall jag först teckna Gmelins \ t 
åsigter om syrorna i allmänhet och Gadolins anmärkningar r|| 1 
f 
*) Crells Cbem. Ann. 1796, I. Då såväl denna som ifrågav. del afil 
Comm. soc. Goett. icke finnes å universitetsbibl., har jag äfven här if 
fått lof att åtnöja mig med de utdrag som Oadolin i sina afliand- 
lingar meddelar. -*jir 
