168 
string, men denna finnes likväl i sjelfva verket färdigbildad i 
kolet, der den är dold genom ett annat ämne, väte, och först 
framträder, då detta genom eldens verkan blifvit utdrifvet och 
kolet i stället insugit lifsluft och värme. Att den i vigt är 
större än det ursprungliga kolet kommer sig deraf, att den 
i st. t. den lätta vätgasen upptagit den tyngre syrgasen. Kol- 
syran erhålles dessutom icke alltid ur kol utan ofta äfven 
från andra kroppar ss. marmor, krita etc. Vid gäsnings- 
processer får man kolsyra vid en temperatur som endast är 
obetydligt högre än luftens vanliga värmegrad, under det att 
kolsyran vid sin bildning ur elementerna fordrar glödhetta. 
Dessutom ega sådana gäsnings fenomener ofta rum utan till- 
träde af luft. Den vid andningen bildade kolsyran uppkom- 
mer ur kolsyrehaltig mat, hvarur blodet upptager och vid 
expirationen afgifver den; temperaturen är nemligen för låg 
för att den skulle kunna alstras genom oxidation af kolet i 
blodet. De försök man gjort att bevisa kolsyrans samman- 
sättning, genom att behandla kolsyrade salter med fosfor, hvar- 
vid kol och fosforsyrade salter uppkomma, kunna lika väl 
förklaras så, att kolsyran förenat sig med fosforns flogiston 
och fosforsyran frigjorts. Kolet har fast form af inblandade 
partiklar af salter och jordarter. Orsaken till att kolsyrans 
egenskaper äro så alldeles bortgömda i kolet härflyter af 
samma grund, som syrornas natur är fördold i neutrala sal- 
ter. Det förhållande att man ständigt erhåller kolsyran åt- 
följd af vatten och kolet åtföljdt af väte är ett ytterligare 
stöd för denna hypotes. 
Gadolin visar punkt för punkt ohållbarheten af dessa 
påståenden*). Att kolet skulle utgöras af kolsyra i förening 
med väte anser han endast vara ett tomt hugskott, då man 
*) Diss. ch. animadversiones cel. Gmelin in theoriam Lavoisierianam 
de natura acidi carbonici examinans. Åbo 1801. 
