184 
kommit från det använda sockret. För att bestämdt afgöra 
denna fråga, undersöker Gadolin den mängd kalkjord, som 
uppkommer då en gifven mängd socker begagnas vid försöken 
med brunsten och om samma qvantitet kalkjord äfven fram- 
bringas, om brunsten utan socker på lika sätt handteras. Han 
sluter af sina försök att ren brunstens jord hvarken genom 
kalcination eller upplösning i syra kan förvandlas till kalk 
och att den af Scheele funna kalken härrört från sockret. 
Th, Loivitz hade år 1786 iakttagit att väl utglödgadt 
kol förmår betaga saltlösningar och andra mörkt färgade vät- 
skor deras smutsiga färg och förklarade detta genom en de- 
flogisticerande kraft hos kolet. Hans upptäckt blef visser- 
ligen bestridd af några kemister, men bekräftades dock af 
ett långt större antal, bland dem Guyton de Morveau^ Crell^ 
Goettlmg, Westriimh och Gadolin^). Såsom en orsak till 
fenomenet framhåller Gadolin^'^)^ jemte Lowitz's förklaring, 
kolets egenskap att draga slemmiga och oljaktiga kroppar 
i sina mellanrum. Inseende sakens praktiska vigt lärde han 
i en afhandling „Om rå salpeters luttrande genom kol- 
stybbe att använda kolet till rening af salpeter — en sak 
af stor praktisk betydelse specielt för krutfabrikationen, som 
fordrar ett så rent salpeter som möjligt. — Samma år offent- 
liggjorde han i sv. vet. akad. handlingar ännu en annan upp- 
sats af mera ekonomisk natur, neml. en ^jbeskrifning på en 
förbättrad afkylnings apparat vid bränvinsbrännerier “****), i 
hvilken han föreslår en mängd förbättringar vid konstruk- 
'* **) ***) ) ömelin, Gesch. der Chemie III, s. 392. 
**) Crell, Chem. Aim. 1791, II s. 52. 
***) Sv. vet. akad. haudl. 1791, s. 24 ff. 
Sv. vet. akad. handl. 1791 s. 193 ff. 
