186 
lutionis“ definition och karateristik af alla de olika slagen af 
lösningar*). 
Åren 1792 och 1793 arhetade Gadolin med undersök- 
ning af en svart stenart, som Arrhenius hade funnit uti Yt- 
terhy stenbrott beläget mil från Waxholm, från hvilket hvit 
fältspat hemtades till Stockholms porstlins bruk. Dess egen- 
skaper hade visserligen förut blifvit undersökta af Geijer 
och Rinman, men härigenom hade icke stenens natur till- 
fullo blifvit utredd, hvarföre Gadolin härmed anställde en 
närmare undersökning, sedan han af Arrhenius erhållit en 
liten qvantitet deraf**). Denna lärde att den utom kisel- 
jord, jernoxid och alunjord (lerjord) äfven innehöll 38 procent 
af en annan jordart, som uti en del af sina reaktioner lik- 
nade lerjorden och till en annan del stämde öfverens med 
kalkjorden, men dock betydligt afvek såväl från dem hvar- 
dera som äfven från de öfriga då kända jordarterna. FÖr 
att närmare öfvertyga sig härom underkastade han den de 
vanliga blåsrörsprofven samt undersökte äfven dess förhål- 
lande till de flesta syror, neml.* vitriol-, salpeter-, koksalt-, 
luft-, fosfor-, borax-, acetosell-, vinstens- och ätticksyra. Han 
fann att den lätt löstes af de flesta bland dessa, att den ur 
sina lösningar utfälldes af alkali aëratum, acetosell syra, 
kaustik pottaske-solution (kali) och kaust, flyktigt alkali samt 
att denna fällning var olöslig i kaustika alkalier, etc. Häraf 
kom han till det resultat, att denna jordart var en ny enkel 
jordart, då de med den gjorda försöken icke heller gåfvo 
*) Jfr. Kopp, Gesell, d. Chemie II, s. 399 ff. 
Undersökning af en svart tung stenart ifrån Ytterby stenbrott 
i Roslagen. Sv. vet, akad. liandl. 1794, s. 137 — 155. 
