190 
rekommendera vid jernprof och lika litet lätt-reducerbara 
metallkalker. 
År 1794 publicerade Gadolin ännu en annan afhand- 
ling neml. “Ueberj die Bestandtheile des Weingeistes und 
die Unreinigkeiten des Kornbrandeweins“ {Crells Ann. 1794 
I, 8. 158 — 177). Denna afhandling är föranledd af en upp- 
sats af Nils Nyström, hvari föreslås att rena det svenska korn- 
bränvinet från vedbränd lukt och smak genom svafvelsyra. 
Gadolin anser denna metod kunna vara af nytta och uttalar 
i sammanhang härmed sina åsigter om alkoholens och finkel- 
oljans (amylalkoholens) natur. Han håller Berthollets åsigt, 
enligt hvilken alkohol skulle bestå af en ren olja, socker, 
väte och vatten, för den mest tillfredsställande. Finkeloljans 
beståndsdelar hafva mycken likhet med alkoholens, men sam- 
manhanget dem emellan är mindre fast än emellan alkoho- 
lens beståndsdelar. Finkeloljan består af ett oljaktigt ämne, 
som genom något saltartad inblandning hålles löst i vatten- 
haltig sprit. I denna afhandling stödjer sig Gadolin endast 
på andras experimenter och anför inga egna såsom stöd för 
sina åsigter. 
Till academia naturae curiosorum i Erlangen inlemnade 
Gadolin år 1795 en afhandling „c?e oxidatione sulphuris per 
acidum nitri^, “i hvilken hr Hillehrands påstående emot 
Scheeles rön refuterades„ {Gadolins anteckningar). Jag har 
icke varit i tillfälle att se denna afhandling. 
Genom Potts, Baumés, m:fls undersökningar hade det 
blifvit bekant, att kiseln ur sina lösningar i alkalier (kisel- 
