195 
ny elektro-kemisk teori, som snart utträngde sina föregån- 
gare och blef allmänt antagen inom vetenskapen.*) 
Under denna storartade vetenskapliga utveckling för- 
blef icke heller Gadolin overksam. Allt fortfarande deltog 
han med sitt arbete i lösningen af vetenskapens högsta frå- 
gor; om ock de åsigter han häri hyste i mångt och mycket 
efteråt visat sig vara ogrundade, så är likväl Gadolins verk- 
samhet under denna senare period för kännedomen om hans 
vetenskapliga karakter af stor vigt, såväl för hans lärors egen 
skull, som för det oaflåtliga sträfvandet efter en sjelfständig 
öfvertygelse som i dem röjer sig. En i Petersburgska veten- 
skaps akademiens handlingar intagen afhandling om de be- 
stämda proportionerna i salternas sammmansättning**) (1816) 
samt femtio teser fogade till hans Historia doctrinae de 
affinitatibus chemicis^ (1818 — 1819J äro härvidlag i främsta 
rummet af vigt. Till vinnande af en något så när fullständig 
kännedom om Gadolins teoretiska åsigter har det varit nöd- 
vändigt att i enda öfversigt sammanfatta innehållet af båda 
dessa arbeten. På grund deraf har jag för att underlätta 
uppsökandet af de enskilda yttrandena noga citerat stället 
der hvarje sådant igenfinnes. 
Till kemiska föreningar hänför Gadolin alla sådana 
homogena kroppar som äro sammansatta af flere olika äm- 
nen***) och kan till följe deraf icke antaga läran om de 
kemiska proportionerna sådan som Proust hade formulerat 
*) Jfr. Kopp, Entwickelung* der Chemie och Wurtz, Histoire des 
doctrines chimiques. 
**) De limitatis in salium compositione proportionibus i Mémoires 
de Tacademie des sciences de St. Petersbourg T. VI, sidd. 596 — 659. 
Afhandlingen är daterad den 17 Oktober 1814, inlemnad till akademien 
13 November 1816 och tryckt 1818. 
***) Hist, doctr. de aff. chem. IX, Thesis 2. 
