196 
densamma. Han säger äfven derföre att enligt hans tanke 
skilnaden emellan Berthollets och Prousts åsigter mera be- 
stod i ord än i fakta, då ju af hvardera antogs att genom 
förening af flere olika ämnen produkter med konstant sam- 
mansättning kunde uppkomma*). Orsaken till de bestämda 
proportionerna anser han vara den, att uti dylika sammanhan- 
get [emellan smådelarna] blir bestämdt i öfverens stämmelse 
med den form, som produkterna sträfva att antaga**). Så- 
som exempel på kemiska föl'eningar i obestämda proportioner 
anför han metall-legeringar och de ämnen som erhållas genom 
sammansmältning af metall-sulfureter och svafvel. Äfven an- 
ser han att, om man till en vattenlösning af någon syra 
fogar någon liten mängd af en bas, denna bas upptages och 
löses af hela mängden vatten och syra alldeles på samma 
sätt som en större hestämd qvantitet af basen bindes af syran. 
Likaledes håller han för, att i vissa metallsalters lösningar 
genom oxidationsmedel metallens syrsättnings grad successivt 
kan ökas fullkomligt obestämdt [per gradua infinites] emellan 
minimum och maximum, så länge vätskan förblifver likfor- 
mig***). Beträffande Berzelii arbeten om de förhållanden i 
hvilka de oorganiska ämnena ingå förening med hvarandra 
söker Gadolin visa, det de äfven kunna tolkas så, att de be- 
visa annat om föreningars sammansättning än denne antagit. 
Berzelius hade nemligeii funnit, att vid blyets, tennets och 
svaflets syrsättningsgrader de olika mängder syre, som förena 
sig med en gifven mängd af radikalen, genom en obetydlig 
korrektion komme att bilda en aritmetisk serie. Gadolin fäster 
uppmärksamheten på, att dessa tal genom en ännu mindre kor- 
rektion skulle bilda eu geometrisk serie och söker till och 
*) Pet. mém. sid. 606. 
**) Hist, doctr. X Th. 12. 
***) Pet. mém. sidd. 606, 607. 
