198 
dem söker Gadolin tolka pâ följande sätt. De elektriska 
fenomenen lära, att i alla kroppar elektriska krafter finnas 
dolda, som på olika sätt kunna förete sig för oss, nemligen 
antingen såsom oförändrad elektricitet eller såsom ljus eller 
värme*). Vid urladdning af de motsatta elektriciteterna upp- 
häfva dessa icke hvarandra utan förändra endast form, så 
att de sedan uppenbara sig såsom ljus, värme eller kemisk 
frändskap**). Omvändt erhålles de tvenne elektriciteterna 
genom upplösning af ljus och värme, om blott ämnen finnas 
till hands som kunna upptaga dem. Såsom nyss sades inne- 
hålla alla kroppar elektricitet: denna frigöres stundom till 
en del då tvenne kroppar närmas till hvarandra samt ledes 
bort af härtill passande ämnen. Dylika förluster af elek- 
tricitet äro likväl obeständiga och kompenseras ständigt genom 
iiärgränsande värme eller fri elektricitet, så länge kropparne 
icke undergå någon annan förändring. Kroppar, som genom 
förening med hvarandra förändrats, hafva förlorat en del af 
sin egen elektricitet, men qvarhålla desto fastare den åter- 
stående, genom hvilken deras ömsesidiga förening åstadkom- 
mes. En kemisk förening uppkommer derföre genom tvenne 
samtidigt verkande orsaker, den qvarblifna elektriciteten, som 
utgör den egentliga kemiska frändskapen, och den kraft, med 
hvilken de vid föreningens ingående frigjorda elektriciteterna 
ömsesidigt attrahera hvarandra, då de under form af ljus 
och värme bortgå från de vägbara ämnena. Tvenne kroppar 
hysa derföre en så mycket större frändskap till hvarandra 
ju större mängder af de motsatta elektriciteterna, som de 
efter föreningen qvarhålla: de mätta hvarandra då en full- 
komlig jemvigt erhålles emellan dem. Denna jemnvigt upp- 
*) Pet. mém. sid. 617. 
Hist, doctr. XV, Th. 22. 
