201 
niksyrans) vara som 2 : 1 och erhåller sålunda förhållandet 
emellan syre och väte hos syrorna 1,9 : 0,i och hos baserna 
0,747 : 0,253 eller resp. 19:1 och 3 : 1. Sammansättningen 
af de syror, hvilkas salter icke passade in i detta schema 
söker Gadolin tolka så, att äfven de skulle följa denna all- 
männa regel. Han råkade härvid dock alldeles för mycket 
in på obevisade och till en del obevisliga hypoteser hvarföre 
vi kunna förbigå dem helt och hållet*). Uti slutet af afhand- 
lingen „De limitatis proportionibus“ meddelar han tabeller 
öfver 22 syrors och 30 basers procentiska sammansättning, 
öfver de vigtsmängder af 10 syror som då basernas „halo- 
meleogenium,, sättes = 1 innehålla 2 delar „halomeleogenium“ 
och motsvarande vigtsmängder af baserna („halomeleogenium“ 
= 1), hvilka sålunda med de i tabellen upptagna qvantite- 
terna af syrorna bilda neutrala salter. Till sist lemnar han 
en efter dessa tal beräknad tabell öfver 300 salters sam- 
mansättning med anförande tillika af på dem gjorda analy- 
ser. Se här dessa Gadolins equivalent- vigter: 
Syrorna. Baserna. 
Kolsyra 
2,740 
Ammoniak 
2,133 
Saltsyra 
3,396 
Lerjord 
2,140 
Fosforsyra 3,738 
Magnesia 
2,557 
Oxalsyra 
4,717 
Jernoxid 
3,259 
Svafvelsyra 5 , 0125 
Kalk 
3,551 
Arseniks. 
5,889 
Natron 
3,897 
Ätticks. 
6,452 
Jernoxidul 
3,259 
Salpeters. 
6,793 
Manganoxidul 
4,666 
Vinsyra 
8,482 
Koboltoxidul 
4,662 
*) Jfr. Pet. méra. sidd. 629 — 635. 
