14 
att urskilja så många nya arter, utan endast Forella innnata, Nardia ohovata och comprcssa, 
Jungermania mimita, FlagiocMla spinulosa, Martinellia planifoUa, Forella circinmta n. sp. 
Lindb. F. Icevigata var. infegra, AnfMia pdacea ocli Marcliantia (pap>iUosa?). De at 
honom gillade slägtena äro blott Mnium (sect. 2), Forella, Anthoceros, Liclienastrum och 
Lklien, skiljnaden mellan hans och Micheli’s uppfattning härutinnan torde med hlotta upp- 
räknandet af genusnamnen vara tillräckligt påpekad. 
I den ovanligt lärde polyhistorn Albert Iialler’s (född 1708, död 1777) Emim. 
stirp. Ilelvctice, 1 (1742), återupprepas Micheli’s system m. m. och äro blott tre af de der 
afhandlade lefvermossorna hittills utredda såsom nya arter, nemligen Jungermania vcnfricosa, 
Biccaräia palmata och Anthoceros midtifidus. 
Första upplagan (1745) af Linné’s Flora succica innehåller ej flera än tre nya 
species, Forella dentata, Jungermania saxicola och harhata. Samme författares Sp)ecies ‘plan- 
tarnm 1 ed. (1753) omtalar endast förut kända former, med luA^intsig 3Inium trichonianis, 
som måste vara vår vanliga Kantia trichomanis. Andra upplagan af detta senare opus 
(17G3) är alldeles lika, utom deri att Linné här upptager Jungermania qiiinquedentata från 
Will. Hudsoifls Flora anglica (1762), hvars författare var apothekare i London (f. 1730, 
d. 1793). Linné var så upptagen af fröväxterna och botanikens allmänna delar, att han 
omöjligt kunde hafva tid öfrig för att någorlunda grundligt sätta sig in i sporväxternas 
studium, derför måste äfven medgifvas att för denna stora växtgrupp hans arbeten äro tem- 
ligen betydelselösa, endast genom sitt allmänna system och användningen af sin binominela 
method kan han sägas i någon väsentligare mån bidragit till den kryptogama vetenskapen- 
Han var både på grund af sina häruti bristfälliga studier äfvensom genom sin omotiverade 
rädsla tör förstoringsglaset och missaktning för växtanatomien ej den rätte mannen att 
drifva kunskapen om de lägre vegetabilierna framåt; redan då måste arbetets fördelning 
tillämpas, redan då var hela vetenskapen för mycket för ett individ, äfven om detta var 
Linné sjelf! Lefvermossorna fördes af honom för det mesta till Algerna, mera sällan upp- 
ställdes de bland mossorna, de af honom erkända slägtena äro Jtmgermania, Targionia, 
Marcliantia, Blasia, Ficcia och Anthoceros, sålunda ej mindre än fem af Micheli’s indragna 
eller förbigångna med tystnad. 
I sitt noggranna arbete Befinitiones generum plantarum af år 1747, som ej obetyd- 
ligt riktade kännedomen om de skilj da växtslägtena, följer C hr. Gottl. Liidwig, professor 
i Leipzig, f. 1709 och d. 1773, Micheli’s begränsning, likväl med den ej ovigtiga afvikelsen 
*) Jag får härmed uttala min varmaste erkänsla för den synnerliga liberalität, som mig bevisats af 
Professor M. A. Lawson i Oxford, i det han ej allenast tillät mig bestämma Dillens samling, utan äfven 
dels lånat mig en större del deraf, dels gifvit mig ett par strån af hans lefvermossor, der förrådet sådant 
medgaf. 
