7 
Jaiisen upptäckt de enkla förstoringsglasen, hvilka de slipade antingen i lins- eller kulform, 
men först jemnt 40 år senare lyckades det att konstruera det sammansatta inikroskopet så, 
att detsamma kunde lemna någorlunda tydliga bilder. Denna upptäckt gjordes af Rob. 
Hooke (född 1635 och slutligen professor i geometri i London, död 1703), som 1667 ut- 
gaf sitt stora arbete 3Iicrographia, af rent anatomiskt innehåll. 
Sedan det menskliga ögat numera vid sina undersökningar vunnit så god bjelp, 
samt dessutom metboden blifvit i så hög grad skärpt ocli förbättrad, gick det äfven snabbt 
framåt med kryptogamernas studium, ehuru egentligen blott i England. Der hade uppstått 
ett par män, som. förmådde rycka vetenskapen framåt, nemligen Rob. Morison (f. 1620, 
d. 1683), mest bekant såsom den första monographen (af Umbelliferce), ty om hans system 
är ej mycket att säga, och John Ray (Wray eller Rajus), en af de mest begåfvade syste- 
matici som någonsin funnits och hvars system otvifvelaktigt var det mest naturliga före det 
Jussieu’ska. Han var son af en ytterst fattig grofsmed i Essex, föddes 1628, blef prest samt 
dog i sin hemort och i stor fattigdom år 1706. Han var ej mindre zoolog än botanist och 
utgaf en mängd vigtiga arbeten, af hvilka Historia 1 — 3 (1686 — ^1704), är det 
största och det som innehåller hans nya system, hvaruti bland Flanfce gemmis carentes 
(d. V. s. örter) imperfectce (h. e. nutidens sporväxter) vi finna en särskild hufvudafdelning, 
benämnd Musoi, omfattande Klorophyllalger, Lafvar, Mossor och Lycopodiacéer, hvilket vid- 
sträckta begrepp af „Mossa” bibehölls mer eller mindre oförändradt ända till Linné; ännu i 
Dillenii*) Historia muscorum (1741) se vi derunder inbegripna Alger (undantagandes gröfre 
former af Melano- och Rhodophycer), Lafvar, Mossor (alla ordningarne), Lycopodiacéer och 
Selagin ellacéer (Selaginella). 
Den förste som sedan C. Bauhinus urskiljde en ny lefvermossa var Dr Chr. Merrett^ 
ty i sin Finax reriim natur alium britannicarum, utgifven 1667, beskrifver han Anthoceros 
Xmnctatus såsom Liclien capillaceus etc. — Den ryktbare anatomen Mar cell o Malpighi 
(f. 1628 och d. 1694 såsom Professor i Bologna) ökade antalet med en ny „Hcpatica“, nem- 
ligen Lunularia cruciata, beskrifven i andra delen (London, 1679) af Änatome plantanim. — 
Professorn i Medicin i Edinburgh Rob. Sibbald (född 1643 och död 1720) upptäckte den 
första bladiga lefvermossan, Flagiochila aspilenioides, af honom benämnd en ny art af 3Iuscus 
i Scotia illustrata, 2 (1684). — En af dem som mest intresserade sig för de lägre växterna 
var Jac. Bobart, som aldrig utgaf någonting mera än den tredje delen af Morisons Hi- 
storia plantarim år 1699; om hans lefnadsöden känna vi ej annat än att han blef Morisons 
efterträdare i Oxford och dog efter år 1715. I nyssnämnda arbete offentliggjorde han en 
*) Af Pilularia, Jsoiiles ocli Subularia bildar han en egen afdelning „Herbai aquaticcv muscis afjines“. 
De på bladen af Subularia fastsittande och afbildade organerna „spermaticam procul dubio farinam, vel analogi 
quid coniineni“ äro alls ingenting vegetabiliskt, utan tomma hus af en Hydral 
