31 
4- K. jarní (P. vernalis Míli. — obr. 43) má přízemní listy kožovité, pře- 
zimující, jednoduše lichozpeřené nebo peřenosečné, složené ze 3 --5 vejčitých, 
většinou trojklanných lístků (úkrojků), nízký stvol a přímý, zvonkovitý, uvnitř bílý, 
vně narůžovělý květ. Roste na příkrých stráních v Krkonoších a Jeseníku, ale také 
v písečnatých borech v okolí Jindř. Hradce, Plzně, Ml. Boleslavi a Bělé, jakož i na 
pahorcích kolem Hustopeče na Moravě. 
5. Ve vysokých Krkonoších vyskytuje se kromě předcházejícího druhu na trav- 
natých stráních k. horský (P. alpina Schult. — obr. 44), který má též bílé, (zřídka 
bledožluté) květy s 5 — 8 lístky okvětními, ale oproti všem ostatním koniklecůra má 
listeny, stojící v přeslenu, dvakrát zpeřené a tudíž podobné listům přízemním. 
Z míšenců vyskytuje se u nás nejčastěji k. Hackelův (P. Hackelii Pohl) v okolí 
Prahy, Litoměřic a Bělé. Jeví na sobě znaky k. lučního a k. otevřeného. 
U Vrbělé v Mladoboleslavsku byl pozorován míšenec k. lučního a k. jarního. 
Rod 10 , (Thalictrum^, Wiesenraute) má pravidelné květy 
se 4 - bčetným, opadavým okvětím (korunovitě zbarveným kalichem), sestavené oby- 
čejně v latách, listy nejčastěji složitě zpeřené a nažky bezocasé. Obsahuje 6 druhů: 
d 
5 
s 
'P 
3 
H 
>x 
nitky tyčinek nepa- 
trně ztloustlé, nebo 
neztlousté; nažky 
přisedlé, přímé 
květy přímé 
lod.ývrdá, lístky slo- 
žených listů čárko- 
vité, nebo úzce klíno- 
vité, vespod pýřité 
ťizkolistá 1 . 
lod. měkká (že ji 
lze prsty sniač- 
knouti ), lístky vět- 
šinou klínoHté nebo 
vejčité, vespod lysé 
lnění ‘2. 
fialové nitky tyčinek znač- í 
ně ztloustlé ; nažky stop- 'j orlíěkolistá 5 . 
katé, převislé ( 
kv. převislé 
Í rostlina lysá ^ menší 3. 
rýhovaná ; prašníky ^ 
s dlouhou špičkoii í 
rostl. p<’řitá ^ sinrdntá d. 
lod. hranatě rj^hovaná; 
prašníky sjkrátkou špičkou 
I jednoduchá (>. 
1. ■ Zluťucha úzkolistá (Thalictrum angustifolium L. - obr. 45) jest 
jako všecky žluťuchy rostlina vytrvalá. Má krátký, trsnatý oddenek, přímou, podél 
rýhovanou, nahoře latnatě rozvětvenou, až přes 1 m vysokou lodyhu a 2 — 3krát 
lichozpeřené listy, složené z úzkých lístků, které jsou buď úplně celokrajné, nebo 
na konci 2 — 3zubé, vespod nasivělé a pýřité. Drobné, přímé kvítky (F) 
jsou sestaveny do svazečků a tyto v bohaté chocholičnaté laty. Mají 4 — 51isté, 
vonné, zelenavě žluté okvětí (o) — vlastně kalich, anať koruna chybí — které záhy 
opadává, několik přímo stojících tyčinek a několik pestíků, z nichž se vyvinují 
přisedlé, přímé, žebernaté nažky (/). Poněvadž zralé prašníky nejsou chráněny 
Některé druhy, zvláště žl. menší obsahují v kořenu i listech žluté barvu vo. 
Řecky slově (u Dioscorida) ^áhnoov, snad od slovesa dá/J.co = kypím, pučím, 
vzhledem k bohatým listům a květům. 
