35 
Rod 11. (Clematis^ Waldrebe) má oproti všem rostlinám 
pryskyřníkovitým lístky okvětní v poupěti chlopnitě složeny a listy vstřícné. 
Nažky mají ocasaté přívěsky. Vedle 3 druhů u nás planě a zplaněle rostoucích 
náleží sem ještě některé pro okrasu pěstované. 
M 
'i 
r 
c 
s 
fc 
listy lichozpeřeiié 
bylina; lod. přímá 
( p. přímý 1. 
květybílé; nažky s ocásky 
pero\átými 
p. plotní 2. 
keř; lodyha oplé- 
tavá 
květy fialové (veliké); 
nažky s přívěsky krátkými, J vlašský 4. 
bezvousými; bylina za- | 
hradní I 
listy jednoduché, ) 3 
nedelene \ ‘ 
1. Plamének přímý (Clematis^ recta L. — obr. 51) jest vytrvalá bylina 
s přímou, přes 1 m vysokou, jemně rýhovanou, hladkou, nahoře větevnatou 
lodyhou, která nese vstřícné, lichozpeřené listy složené z lístků podlouhle srdčito- 
vejčitých, celokrajných. Květy (F) stojí na dlouhých stopkách v konečných, 
vrcholíkovitě rozvětvených latách; mají 4 — 5 bílých, po kraji plstnatých, ostatně 
však lysých lístků okvětních (o) — vlastně lístků kališních, anať koruna chybí - 
četné tyčinky (a) a několik pistíků p, z nichž se vyvinují nažky s perovitými 
ocásky, aby je mohl vítr daleko roznášeti (obr. 53 /). ^ Lístky kališní jsou v poupěti 
složeny chlopnitě, t. j. tak, že kraji svými se těsně 
dotýkají, ale nekryjí, čímž liší se tento rod ode 
všech ostatních rodů pryskyřníkovitých (obr. 52); 
majíť tyto lístky kališní nebo okvětní v poupěti svinuty 
střech ovité, tak že kraji svými se kryjí. Ač nemají 
květy medové šťávy, přece lákají k sobě hmyz svojí 
vůní a poskytují mu hojnost pylu. Poněvadž pak 
dospívají blizny o několik hodin dříve nežli prašníky, 
mohou býti cizím pylem zúrodňovány. 
Roste v Cechách hlavně v Polabí, na předhoří 
Krkonoš, v poříčí střední Ohře a Bělé, jakož i v již- 
nější Moravě, nejraději v houštinách, na pokrajích lesův 
a na keřnatých, kamenitých stráních. 
Kvete v červnu a čci. Obsahuje zejména v listech 
ostrou látku, která působí na kůži zapáleniny, (odtud dle Přešla též české jeho 
jméno) ; druhdy se užívalo plaménku v lékařství. 
2. P. plotní neboli barvínek^ (C. vitalba^ L. — obr. 53) jest keř 
s větvemi až 4 m dlouhými, hluboce rozbrázděnými, oplétavými. Listy jsou 
lichozpeřené, 5 — 7 četné, složené z lístků srdčitě vejčitých, buď celokrajných nebo 
hrubě pilovitě vroubkovaných; dlouhé řapíky mohou se otáčeti okolo větví nebo 
tyčí, nahrazujíce rostlině úponky. Bílé, vonné květy F mají okvětí plstnaté a jsou 
sestaveny nejen v latu konečnou nýbrž i v četné laty úžlabní. Pěstuje se zhusta 
Řec. xh]uaríg (od y,h]ua = úponka) znamenalo několik rostlin popínavých a oví- 
jivých, mezi nimi též plamének plotní. 
b Ač slovo barvínek zní zcela po česku, přece dlužno kmen jeho hledati v lat. 
pervinca (od ^'incio = váži), jímž rozuměfi staří Římané nejen tuto, ale i jiné rostfiny 
o p 1 é t a v é. 
Z lat. vitis = réva -{- alba = bílá, vzhledem k oplétavými větvím (jako u révy) 
3. k bílým květňm. 
