43 
Druhdy užívalo se jejích kořenných semen v lékařství; dosud ji pěstují v jižní 
E\Topě a kolem Erfurtu pro semena, jichž upotřebuje se místo kmínu. 
3. Č. zahradní (N. damascena^ L. — obr. 67) má též tyčinky bezhroté 
a nafouklé měchýřky plodní až nahoru spolu srostlé, ale od obou předchá- 
zejících liší se mnohodílnými listeny, jimiž jsou k v ě t y podepřeny. 
Roste planě v Istrii. U nás vyskytuje se zplaněle celkem zřídka, jsouc na pole za- 
vlékána bud cizím semenem nebo ze zahrádek. 
Rod 17. Ojrlíoel^- obecný 
(Aquilegia- vulgaris L., Ackelei - 
obr. 70) jest vytrvalá bylina mající 
až přes V 2 vysokou, nahoře vě- 
tevnatou lodyhu a 2krát trojené listy 
složené z lístků okrouhle vejčitých, 
Slaločných, hluboce vroubkovaných 
a na rubu sivých. Na svrchní straně 
mají řapíky dolejších a prostředních 
listů žlábek, jímž stéká voda k lo- 
dyze a po té ke kořeni. Převislé, 
veliké, nejčastěji fialové (řidčeji rů- 
žové nebo bílé) květy liší se svým 
zvláštním tvarem od květů všech 
našich rostlin na první pohled. Majíť 
5 vejčitých, jako koruna zbarvených 
lístků kališních, které se střídají s 5 
kornoutovitými, v hákovitě 
zahnutou ostruhu vybíhají- 
cími plátky korunními. Ústí 
těchto plátků jest asi tak veliké, že 
do něho může čmelák právě vnořiti 
hlavu; konec ostruhy, vehnutý do- 
vnitř, jest naplněn medem, který vy- 
lučují vnitřní stěny ostruhy. 
Z četných tyčinek - které oproti 
ostatním pryskyřníkovitým nemají 
postavení spirálného, ale jsou sesta- 
veny v několika kruzích (jako 
67. Cermicha zahradní; 
c kor. plátek, m medník, š šupina na témže, f měchýřky. 
68. Diagram kvetu orličku 
obecného. 
69. Květy orlíčkii ; 
A v pnmí době (prašníkové) , pozdější době 
(bliznové). 
Lat. damasceiius = damašský, v okolí Damašku (v Sýrii) ‘rostoucí. 
-) Z lat. a q u a = voda -j- legere = sbírat i, vzhledem k nálevkovit\-m plátkům 
kor., jimiž by možno bylo nabírati vodu; nebo snad vzhledem k žlábkovit}'!!! řapíkům, 
po nichž stéká voda dobře ke kořeni. Jiní odvozují jméno to od aquillina fz lat. 
aquila = orel) poukazujíce na ostruhy plátků kor., jež jsou ohnuty a drápům orlím 
poněkud podobny. V tom smyslu bylo dle latinského utvořeno i jméno české. 
