78. Ojuéj modrý. 
2. O. modrý (A. variegatum^ Koch.;. 
A. rostratum^ Bernh. — obr. 78) liší se od 
šalamúnka, jemuž velice se podobá, hlavně 
těmito znaky: má jen 2 řepovitě ztloustlé 
kořeny, nelesklé listy, řídký, dole list- 
natý hrozen květní a přilbicovitý lístek 
kališní vyšší než širší, napřed prota- 
žen v zobánek. Pestíky a mladé mě- 
níky ohýbají se obloukem nazpět a místo jejich 
zaujmou pak dospívající blizny, které dosud 
byly prašníky více méně pozakryty (obr. A, B). 
Tímto zařízeními jest zúrodnění blizen pylem 
vlastního květu zamezeno. Oměj jest pěkným 
příkladem, kterak zeměpisné rozšíření některého 
druhu rostlinného závislo jest na rozšíření hmyzu, 
jenž pyl jeho přenáší; neboť kde nenPěmelákii, 
ani oměji se nedaří (viz obr. 77). 
Roste v některých hornatých krajinách 
(v Krkonoších, Krušných horách, Šumavě, Jese- 
níku a Beskydách) nej raděj i na stráních. Kvete 
jako ostatní druhy až v čci a srpnu. Pěstuje se 
však také pro okrasu v zahrádkách. Rozemne- 
me-li čerstvý list oměje, nepříjemně páchne; 
rozkousán byv hořce chutná a pálí na jazyku. 
Obsahujeť prudký jed akonitin a to nejen 
v listech, nýbrž i v hlíznatých kořenech; proto 
se mu býložravá zvířata vyhýbají a také 
podzemní, přezimující kořeny jsou ušetřo- 
vány (na př. od myší). V lékařství však koná 
akonitin dobré služby proti dně a rheu- 
matismu. Někde zovou jej též zlý m n í- 
š e k nebo m o r d o v n í k. 
') Lat. variegatus = pestrý, strakatý. 
■^) Lat. rostratus = zobánkatý, od rostrum = zobák. 
