60 
Plod (obr. p 2i F) jest mnohopouzdrý, bobulovitý, obsahující v dužině 
četná semena upevněná na přehrádkách. Dozrav oddělí se od své stopky 
a vnitřek jeho rozpadne se v několik půlměsícovitých částí (jako když se roz- 
krájí několika sméry — paprsky jablko); tyto části 
vedle těžkých, nahých semen četné dutinky naplněné 
na vodě a mohou se dostati dále od rostliny. Když 
nina a semena padnou ke dnu. Do jiných rybníků 
přenášejí semena někteří vodní ptáci, kteří rádi do 
zralých plodů klovají, při čemž se jim snadno nějaké 
zrnko přilepí ke koutkům zobáku. 
Stulík žlutý roste ve stojatých i mírně tekoucích 
vodách, zejména v nížinách polabských, v Jičínsku a 
obsahují v lepkavé dužnině 
vzduchem, čímž se udržují 
se tak stalo, rozruší se duž- 
97. Diagram kveta staliku 
žlute’ho. 
Boleslavsku, v Rudohoří, v Plzeňsku, 
v Budějovicku a Třeboňsku, jakož i 
na Moravě, zvláště v krajích již- 
nějších. 
2. Ve vodách na Budějovicku 
a na Moravě u Dačic a Jihlavy vy- 
skytuje se st. menší (N. pumilumi 
Sm. — obr. 98), od předch. ťim 
rozdílný, že má vonné květy mno- 
hem menši, plátky korunní asi 5 krát 
kratší lístků kališních a bliznu 
na obvodě h v ě z d o v i tě 1 a 1 o č- 
n a tou. 
Rod 2. (Nym- 
phaea^, Seerose) má kalich 41istý, 
tyčinky přirostlé na semeníku a 
korunu bílou. U nás vyskytují se 
2 druhy: 
1. Leknín^ bílý neboli lekno 
bílé, vodní lilium bílé (Nym- 
98. Sf2i!ik menši. phaea^ alba L. - obr. 99) jest vy- 
trvalá bylina s oddenkem plazícím se 
v bahně stojatých vod. Dlouze řapíkaté listy vzplývají na povrchu vody; jsou 
okrouhle srdčité, celokrajné a kožovité; ostatně o nich platí vše, co o listech 
stulíku (str. 58). Veliké, bílé květy (wvodní růže") sedí jednotlivě na vrcholku 
9 Lat. pumilus = nízký, mal}-. 
■) » Odkud české jméno pochází, těžko položiti« (Presl: Rostlinář). — Snad obsahuje 
stslov. kmen lenk (od čehož i pol. slakn^č) = b<’ti mokrým, zmoknouti. 
9 Z řec. vv[.i(paía = vodní víla, rusalka. DÍe Plinia proměnila se prý v leknín ru- 
salka zemřevší touhou po Herakleovi. 
