24 
nebo bílých) lístků okvětních, které na žlutohnědé půdě lesní z daleka jsou 
viditelný, mnoho tyčinek s bílými prašníky, jimiž nápadnost květů ještě se zvyšuje, 
a větší počet pestíků, z nichž se vyvinují kratičce špičkaté nažky. Těsně pod květem 
jsou 3 přisedlé listeny (b), které chrání útlý květ, dokud jest poupětem a bývají 
mylně považovány za kalich. Za kalich však'*^dlužno pokládali modré lístky okvětní, 
neboť koruna chybí. 
Před deštěm a na večer zavírají se květy a ohýbají se dolů, aby do nich 
nenapršelo a nenapadalo rosy, poněvadž voda pylovému prášku škodí, a aby 
se zároveň zabránilo zmenšením povrchu přílišnému vyzařování tepla za chladné 
noci do okolního vzduchu. Aby zúrodnění pylem cizím bylo lépe zajištěno, jsou 
květy prvoblizné (protogynické), dospívajíce dříve v bliznách a pak v prašnících 
a to od vnějška do středu (jako květy pryskyřníku prudkého, str. 5), a okvětí 
jejich nevadne a neopadává dříve až po 8 dnech, za kteroužto dobu kromě toho 
lístky kališní značně se prodlouží, tak že květy jsou tím nápadnější. Jestliže však 
hmyz pyl přenášející se nedostavil, zúrodňují se blizny pylem vlastním, jenž se 
vysypává z prašníků vnitřních tyčinek. Místo medu poskytují květy hmyzu za 
jeho služby pylový prášek, jehož mají přebytek. Jaterník roste hojně v lesích 
a náleží k nej rannějším 
bylinám. Zhusta pěstují jej 
také v zahrádkách s pl- 
nými květy. Dříve užívalo se 
ho v nemocech jaterních,^ 
odkudž jeho jméno české i vě- 
decké (z řec. ^.-rao — játra). 
Druhé jméno pochází odtud, 
že roste pod lesními stromy, 
zvláště pod lískami. Mo- 
drými kvítky, jimiž jaterník 
jako modrými očky ze zim- 
ního spánku do boží pří- 
rody prohlédá, potírají si — 
dle Sušila — děti oči, když 
je na jaře poprvé spatří, 
při tom říkajíce: 
;;Sisí, sisí, sisíěko! 
tebe bolí očičko, 
tebe bolí, mně nebolí, 
však ti ho pán Bůh zahojí." 
35. Jaterník trojlaločný; 
F rez květem ; b listen, o okvětí. 
Rod 8. 
(Anemone^, 
Windróschen) má pravi- 
delné květy s 5 — blistým 
okvětím (korunovitě zbar- 
veným kalichem) a pod 
»Miiozí ji Epaticain t. jest jatruík uazý-vají, proto (jakž pra\á), že jatrám velice 
spomáhá*. (Matthioli: Herbář str. 299). 
■^) Jména tohoto není ani v českém vydání Matthiolova Herbáře ani ještě ve Slovníku 
Jungmannově a Rostlináři Preslově. J. Sv. Presl zavedP je teprve později patrně dle pol. 
saznnka, slovinského sasa, názvu to pro koniklec. Zajímavé je, že i v okolí Brna nazý- 
vají .koniklec (a jaterník) podobným jménem sisi (Hz str. 27). 
Od řec. avsfiog = vítr, nejspíše vzhledem k tomu, že její dlouze stopkatý květ i při 
ieiuném vánku se pohybuje, pohání (odtud i čes. pohanina, větrnička a něm. Wind- 
roschen). V Herbáři Matthiolově podobný čteme výklad: » Růžička aneb mák polský 
řecký, latině i vlašsky slově Anemone a ven to, to jest od větru, protože se květ ieho 
neotvírá, leč vítr věje, jakož svědčí Plinius*. 
