22 
vými, mnohonásobně v čárkovité úkrojky dělenými listy, které bývají po celé lodyze 
asi stejně veliké, anof i na listy spodnější může mezerami mezi ěárkovitými úkrojky 
dosti světla slunečního dopadatid) Úhledné květy sedí jednotlivě na vrcholku lo- 
dyhy a její větví. Mají pětilistý, zelený, lysý, ke koruně přitisklý kalich a 6-8- 
pláteěnou, ohnivě červenou, na spodu obyčejně černě skvrnitou, (zřídka ci- 
trónově žlutou) korunu, jejíž plátky jsou podlouhle vejěité, trochu od sebe oddá- 
lené a nemají na rozdíl od pryskyřníků medové jamky. Četné tyčinky, majíce 
černé prašníky, dodávají květům tím větší nápadnosti. Aě nechovají květy medo- 
vých šťáv a nedýchají libou vůní, přece 
jsou hojně navštěvovány rozmanitým hmy- 
zem. Místo medu poskytují hmyzu jakožto 
chutnou potravu pylový prášek, jehož mají 
3 1 . Hlaváček letní. 
32. yí. Hlaváček plamenný; B. Hl. podzimní. 
v četných prašnících více než dostatek. Aby bylo zajištěno pokud možno zúrodňo- 
vání blizen pylem cizím, dospívají blizny dříve nežli se počnou prašníky 
vypylovati. Nicméně mohou se blizny zúrodňovati též pylem vlastním, zvláště 
je-li počasí deštivé, létání hmyzu nepříznivé. Za takového počasí květy se sklánějí, 
koruna se zavírá a přitlaěuje při tom zralé prašníky zrovna nad blizny. — Ze 
svrchních, četných semeníků vyvinují se po zúrodnění blizen nažky s krátkým, 
zeleným zobánkem, směstnané ve válcovitém strbouli. Roste hojně na polích, 
nejraději v obilí; kvete hlavně v ěervmu a ěerv^enci. 
2 . H. plamenný neboli hořikvět (A. flammeus Jacq. — obr. 32 A) podobá 
se velice předcházejícímu, jest však štíhlejší, má kalich na vnější straně chlupatý, 
vonné plátky kor. užší, v předu často pilovité, barvy karmínové, a nažky se zobánkem 
opáleně černavým. Roste též v obilí, ale jen v některých krajinách (zejména 
v kraji pražském, mělnickém a litoměřickém, jakož i v jižnější Moravě.) 
b U rostlin s listy plochými bj^ají hořejší listy menší a k lodyze pod ostřejším úhlem 
skloněny, aby nezastiňovaly listů spodnějších. 
