20 
úkrojky rozdělené listy většinou na pochvách přisedlé, hořejší, vzplývajlcí, řapíkaté 
listy, jsou-li vyvinuty, na rubu lysé, nejčastěji klínovité a v úzké cípy vějířovitě 
rozeklané (obr. 25 Z), květy dlouze stopkaté a plátky korunní širší, vespolek 
se dotýkající, kdežto p. chudokvětý má pl. korunní úzké a od sebe odstálé. 
Roste v rybnících, tůních i potocích některých českých nížin a v okolí Jihlavy. Mnozí 
jej považují též za pouhou odrůdu p. vodního^). 
4. L. rozevřený (Batrachium divaricatum Wimm., Ranunculus circinatus- 
Sibth, R. divaricatus^ Schrank, — obr. 26) má všecky listy přisedlé, hned od 
pochvy v čelné nitkovité, tuhé úkrojky rozdělené a i mimo vodu všestranně 
rozložené (v štětku se nesléhající). Listů s čepelí plochou na vodě vzplývající 
u tohoto druhu nebývá. Květy mají četné tyčinky delší pestíkův. Semeník nese 
na vrcholku hákovitou čnělku a na té teprve bliznu (obr. 26/), kdežto u druhů před- 
cházejících (č. I — 3) jest blizna přisedlá (obr. 25/). Roste tamtéž co předcházející. 
5. L. říční (Batrachium fluitans 
Wimm., Ranunculus fluitans^ Lamk. 
— obr. 27) mívá lodyhu ve vodě 
vzplývající, až 6 m dlouhou. Listy 
mají širokou pochvu, která přechází 
v krátký řapík a ten se u všech 
listů rozvětvuje ve 3 velice dlouhé, 
skoro rovnoběžné úkrojky, jež 
opět několikráte vidličnatě se dělí 
v nitkovité, čím dále tím kratší 
cípy. Květy mají 5—10 bílých, u ko- 
řene žlutě skvrnitých plátkův a četné 
tyčinky kratší pestíkův. Roste v te- 
koucích vodách dosti hojně. Kde 
se hojně vyskytuje, krmí jím dobytek. 
Rod 4. ooá.- 
nej menší (Myosurus^ mi- 
nimus L., Mauselschwánzchen — 
obr. 28) jest jednoletá, útlá bylinka 
s růžicí přízemních, čárkovitých, v řapík kopisťovitě súžených listův a jedním nebo 
několika bezlistými, 5 — 8 an vysokými, jednokvětými stvoly. Květ (obr. 28 7^ 
a obr. 29) má 5 žlutozelených lístků kališních (é), 
které jsou na spodu prodlouženy v nitkovitou 
ostruhu, 5 mnohem menších, úzkých, ke konci 
v kornoutkovité medníky rozšířených plátků 
korunních (c), několik (nejěastěji jen 5, zřídka 
více, až 15) tyěinek a mnoho drobounkých pestíků 
na kuželovitě vyvýšeném lůžku (obr. 29), 
jímž připomíná myší ocásek nějaký drobný 
jitrocel. Nažky jsou bezocasé, tmavohnědé. 
Opylení stává se jednak pylem cizím, jejž pře- 
náší drobný hmyz, jednak pylem vlastním. 
Roste obyěejně pospolitě na vlhkých rolích, 
zejména mezi obilím a v jetelích, v příkopech 
a po krajích lesů dosti hojně. Kvete na jaře. 
29. Diagram a podélný řez středem 
kvetli myšího ocásku; 
k kalich, p pestík. 
9 Všecky tyto druh}^ (č. i, 2, 3) jsou velice proměnlivý jak co do povahy a délky 
lodyhy, tak co do tvaru listův a velikosti květň; na proměnlivost tuto má zejména vliv 
výška vody, ve které rostou. 
9 Lat. circinatus = okrouhlý, vzhledem k listovým likrojkům rozložeinmi do kruhu. 
Lat. divaricatus = rozprostřený. 
Lat. fluitans = vzplývající (směrem proudu). 
9 Z řec. f.ivg — myš -j- ovqó = ocas, vzhledem k protáhlému lůžku plodnímu. V Pre- 
slově Rostlináři slově nij-šinka, »poněvadž plod podobá se ocasu myšímu «. 
