16 
mělce vykrajované nebo úhlatě zubaté listy. Květy mají nejčastěji jen 3 lístky 
[kališní (zřídka 4-5) a 3-12 zlatožlutých plátků korunních, jejichž me- 
dová jamka jest zakryta dužnatou šupinkou. Mnozí neoddělují orsej od rodu pry- 
skyřníku, nepovažujíce menší počet lístků kališních a větší počet plátků kor. za 
znak dosti důležitý. Ostatně jsou kor. plátky velice rozdílný nejen co do počtu, nýbrž 
i co do velikosti. Roste hojně v houštinách a lesích. Kvete někdy už v březnu; koncem 
května však celá rostlina zaniká. Zbývají po ní pak často jen drobné, bílé hlízky, které 
se vyvinují v paždí listů a to hlavně prý u těch orsejů, jež rostouce ve stínu pod křo- 
vinami, kam hmyz zřídka kdy dolétá, nažek nevytvořují^ (obr. 23^). Tyto hlízky 
vyvinují se takto: v paždí některého 
listu objeví se drobný pupen, který 
vyžene po straně vedlejší kořínek; 
ten silně naduří, ukládaje ve svém 
21. Prysky řnik omějolistý; 
c kor. plátek. 
pletivu výživné látky a přemění se v hlízku, zvíci pšeničného zrna. Hlízka i se 
svým pupenem se později od hynoucí rostliny oddělí, a za příznivých okolností za- 
pouští do země kořínky, vzrůstajíc v novou rostlinku (obr. 23 C). Tento způsob roz- 
množování jest u orseje častější nežli rozmnožování semeny, která také tím jsou 
zajímava, že klíček jejich má zdánlivě pouze jednu dělohu, anať druhá zakrňuje. 
Kromě toho vyrůstá orsej, jsa bylinou \ 7 trval 0 u, ovšem také ze přezimujících 
oddenků, jejichž pupeny mají zásobu potravních látek uloženou v kyjovitých 
hlízkách. Celá rostlina, zvláště nežli rozkvete, hořce' chutná, což jí chrání od 
některých býložravých živočichů, na př. plžů. 
22 Piyskyřnik asijský; 
'\M plný květ téhož. 
b Novější badatelé však tvrdí, že květy orseje i ve stínu jsou hmyzem dosti navště- 
vovány a že tudíž jest nerozluštěnou dosud hádankou, proč orsej zřídka kdy nažky \-yvinuje. 
