14 
12. P. lítý neboli lítík, žarouš (R. sceleratus^ — obr. 18) jest 
jednoletý nebo dvouletý a všecek lysý. Větevnatá, dutá lodyha má listy 
přitloustlé, trochu lesklé a později obyčejně nažloutlé, rozeklané hlubšími nebo 
mělčími zářezy ve 3 úkrojky, které čím výše na lodyze tím jsou užší. Hojné kvítky 
mají drobné, bledožluté plátky korunní, jež jsou málo delší odstálých lístků 
kališních, mají na rozdíl ode všech ostatních žlutě kvetoucích pryskyřníků 
medové jamky nahé (bez šupinek) a záhy opadávají. Drobounké nažky 
jsou směstnány ve válcovité strboulky. Roste hojně nejraději ve vlhkých pří- 
kopech a náleží k druhům nejjedovatějším. Proto se mu býložraví živočichové 
nejvíce vyhýbají. Sušením a vařením však jedovatost více méně ztrácí. 
18 . Prysky řník litý. 
1 9 . Pr. plamenek. 
13. P. plamének (R. flammula’^ L. — obr. 19) vyhání z oddenku lodyhy 
jednak přímé, jednak položené a při tom kořenující (odrůda reptans). Listy 
jsou vesměs nedělené, spodní dlouze řapíkaté, protáhle vejčité, horní přisedlé, 
úzce kopinaté, až čárkovité. Bledožluté, poměrně malé květy spočívají na rýho- 
vaných stopkách a jejich korunní plátky mají na spodu medovou jamku taštičko- 
Lat. sceleratus = zhoubný, zločinný; v některých krajinách užívají ho prý 
žebráci k \ytvoření škaredých vředů na vlastním těle nebo na těle dětí, aby vzbudili útrpnost. 
•) Lat. flám mula = plamének, ohníček, (zdrobnělé slovo od f laním a = plamen) 
poukazuje na palčivě ostrou chuť této byliny. 
