74 
rostlinka z nich vyrůstající (M) má v prvním roce pouze jednu zelenou dělohu se 
souběžnou nervaturou, tak že by měly dymnivky s tohoto stanoviska vlastně náležeti 
k rostlinám jednoděložným (Monocotyledones). Tato děloha vyživuje rostlinku po 
celé léto; koncem léta zhyne a mladá rostlinka pak odpočívá; teprvé ve druhém 
roce vytvoří lodyhu a listy. 
pymnivka prstnatá roste místy (hlavně na teplejších pahorcích severní polo- 
viny Čech a jižní i východní Moravy) v lupenatých lesích a houštinách. Kvete 
záhy na jaře, dokud ještě stromy se neoděly hustým listím, nejspíše asi proto, že 
by později sluneční paprsky hustými korunami stromu nemohly k ní v tak hojné 
míře pronikati, jak jí toho jest ke zdatnému vzrůstu třeba. 
2. D. dutá (C. cava Schweig., C. tuberosa^ DC. — obr. 118) má oproti 
předch., které vnějškem velice se podobá, hlízu značně větší, dutou (jako 
vyšeptalou) a dole odumřelou, porostlou kořínky nejen na spodu, nýbrž i na jiných 
místech povrchu. Ve květním hroznu jsou listeny podlouhle vejčité, celo- 
krajné (b). Nejspodnější šupinovitý list chybí. 
Roste na podobných místech a kvete 
v téže době jako předcházející, jsouc po 
celé vlasti rozšířena. Opylení děje se zrovna 
tak jako u druhu předch. Někde zovou tuto 
bylinu též podražcem okrouhlým. 
1 1 9. A. Dymnivka bobovitá. — 1 20. Dymnivka žlutá. 
B. Květ s listeny dyninivky nízké'. 
3. D. bobovitá (C. fabacea Pers. - obr. 119 ^) jest jen asi 10—15 cm 
vysoká, jinak vnějškem zcela podobná d. prstnaté. Má též hlízu plnou, nejspod- 
nější list (š) vyvinut jen jako šupinu, ale listeny v květním hroznu vejčité, celo- 
krajné (zřídka 2 — Sklané) a hrozen chudokvětý. 
Vyskytuje se tamtéž co obě předcházející. Opyluje se podobně jako d. prst- 
natá, ale může i pylem vlastním býti zúrodněna. 
4. D. nízká (C. pumila Rchb. — obr. 119^) jest též slabý druh, pouze 
\—2dni vysoký a dymn. bobové velice podobný, má však ostruhy květní rovné 
a listeny prst natě rozstříhané. 
9 Lat. tuberosus = hlíznatý, t u b e r = hlíza. 
