82 
a) Kořínek leží v semenu po kraji děloh v té čáře, kde se k sobě dělohy při- 
kládají (okr. 132,/). Rostliny s takovými semeny šlovou bokokořenné (Pleu- 
rorhizeae^) a označují se pro krátkost značkou: o=. 
/?; Kořínek leží na hřbetě jedné z obou ploše na sobě položených děloh 
(obr. 132 , 2 ). Rostliny s takovými semeny šlovou hřbetoko řenné (Notorhizeae-) 
a označují se značkou: oj. 
r) Kořínek leží na hřbetě jedné dělohy, ale v ž 1 á b k u, poněvadž dělohy ne- 
leží na sobě ploše, nýbrž jsou ž 1 á b k o vi t ě prohnuty (obr. 1 32, j). Ro- 
stliny s takovými semeny šlovou žlábkoděložné (Orthoploceae^). Značka 
jejich jest o». 
Kromě uvedených 3 případů vyskytují se ještě — v naší květeně ovšem jako 
vzácnosti — r. řasoděložné (Diplecolobeae) a svinutoděložné (Spirolobeae), 
o nichž viz při rodu 32. a 38. 
x^bychom s jistotou mohli rozhodnouti, do které skupiny semeno patří, mu- 
síme voliti semena dozralá a dáti je dříve nabotnati, nežli je břitvou na přič roz- 
řízneme; drobná semena nutno prohlížeti lupou. 
I jest soustavný přehled rostlin křížatých asi takový, jak podán na str. 81. 
Pozn. "Poněvadž určování rodů na záldadě polohy kořínku v semenecli a na základě 
medových žlázek jest velmi nesnadné, jednak že díti se může jen pomocí lup}', jednak 
že v době květu, kdy rostlinu sbíráme, semena ještě nebývají zralá, bude výhodnější, 
zvláště začátečníkům, určovati hlavně na základě barvy květů, jež u tohoto řádu 
jest dosti stálá, a na základě tvaru a povahy šešulí a šešulek. Na těchto vlastnostech 
jest založeno určování rodů Crucifer v Klíči (Sv. L). 
Rod 1. (Cardamme^, Schaumkraut) má tenké, dlouhé 
šešule s bezžilými chlopněmi, které se při uzrání oddělují zdola nahoru 
a při tom se vzhůru obloukovitě z kru cti jí. Semena jsou v šešulích v jedné 
řadě a mají kořínek uložený po straně, kde dělohy k sobě přiléhají (obr. 132, /). 
Vyskytuje se u nás v 9 druzích, jež určiti lze dle tohoto klíče : 
listy vesměs 
(i spodní) 
lichozpeřené 
řapíky na spodu 
bez střelovitých 
oušek 
koruny přes cm 
široké, složené 
z plátků rovnovážně 
odstalých 
kor. drobnější, složené 
z plátků přímo stojících, 
které někd}* chybí 
prašníky 
1 lnění 1. 
žluté 
1 zubatá ‘2. 
prašník}- 
I hořká 3. 
fialové 
\ . 
I Opizova d. 
I lesní 0. 
srstnatá 7. 
Z 
í/ 
>x 
řapíky na spodu 
se střelovitýnii 
oušky 
listy nejspodnější 
nedělené, okrouhlé 
I 
rýtolistá 
8 . 
I nedůtklivá 5. 
listy spodní 
troj četné 
trilistá t). 
) Slož. z řec. zilevoov — bok -j— oi^o. = kořen. — ■) Slož. z řec. včorog = hřbet -I- 
== kořen. ^) Slož z řec. ogdóg = přímý’, rovný* -f- tz/.éxo) = ohý’bám, vzhledem k tomu, 
že jsou děloh}^ prohnuty v rovný žlábek. — •^) Řeřišnice (řeřicha), slov. řežucha, 
žerucha, žeyicha odvozují mnozí od kmene žár vzhledem k palčivé chuti Hstů ně- 
kterých druhů (na př. ř. hořké). — “) Řekové rozuměli tímto jménem (y,agbaidvi]) nespíše 
naši potočuici (Xasturtium officinale). 
