84 
Zajímavé jest, že na přízemních listech, zvláště na 
konečných jejich lístcích, objevují se někdy drobounké pu- 
peny, které vytvořují lístky a kořínky a mohou po zvad- 
nutí listu mateřského vzrůsti v nové rostlinky (obr. 134). 
■I OA Přízemní list řeřišnice luč- 
ř ní, na jehož konečném 
lístku vzrůstá z rozmnožovacílio 
pupenu nová rostlinka. 
Pozn. V okolí Kroměříže a na některých jiných 
místech JMoravy vyskytuje se odrůda nízká, mnoholodyžná, 
mající listy přízemní 4 — 5jařmé (obr. 135, j), listy lodyžní 
(v počtu 7 — 10) mnohojařmé a plátky kor. menší, většinou 
bílé — ř. Hayneova^ (C. Hayneana Wehv.). 
Ještě vzácnější, taktéž moravská, nejraději na zapla- 
vených místech se vyskytující odrůda jest ř. okrouhlá (C. 
rotundata Forin.), která má lístky přízemních listů skoro 
okrouhlé a vespod ledvinovitě vykrojené. 
2. V některých krajinách (v Cechách zvláště v nížinách 
Labe, Ploučnice, střední Ohře 
a Bělé, v okolí pražském a 
v rybničnalém kraji budějo- 
vicko-třeboňském, na iNloravě 
v okolí Znojma, Napajedel, Uh. 
Hradiště a j.) vyskytuje se v ba- 
řinách a vodních příkopech ř. 
zubatá neboli bahenní (C. 
dentata Schultz, C. paludosa 
Knaf — obr. 135, i, 2), která 
od řeřišnice luční, za jejíž 
statnější odrůdu u některých 
botaniků též bývá považována, 
jen tím se liší, že má větší, 
obyčejně zcela bílé květy (od- 
kudž slově též vel kok vět 011, 
C. grandiflora Hallier) a j)o- 
stranní lístky lichozpeřenýc h 
listů vesměs řapíčkaté, zu- 
baté a piisléze kloubem opa- 135^ ,vm-- 
dávající. Vnějškem připomíná utóa/e a lisí (j) /,/' 
poněkud druh následující. Hayneovv 
136. Řeřišnice hořká. 
3. Ř. hořká (C. amara L.) má oproti ř. 
luční lodyhu plnou a vyhání z podzemního od- 
denku listnaté výběžky; za to však nejsou 
spodní listy nahloučeny v růžici. Listy lodyžní jsou 
oddálené, 2 - 4jařmé, složené z lístků vejčitých, 
oddálené mělce zubatých. Plátky kor. jsou bílé a 
praš niky skoro stejně dlouhých tyčinek jsou 
fialové. 
U rostlin rostoucích ve vyšších, chladnějších 
polohách bývají plátky kor. narůžovělé, jsouce proniknuty anthokyanem, barvivém, 
které má tu vlastnost, že činí sluneční paprsky jím procházející teplejšími. Kromě 
květů obojakých vyskytují se též menší květy pestíkové se zakrnělými prašníky. 
z předch. na př. pryskyřník prudký (str. 5), sasanka bílá (str. 25), upolíii (str. 38), leknín 
(str. 60)^ atd. Studiem ombrophobie zabýval se u nás s velkými zdarem prof. dr. Ant> 
Hansgirg. Viz též Slovník terminol. ve sv. I. 
h Dle Bedř. Hayiie-a, professora botaniky v Berlíně; ř 1832. 
