94 
lo. a II. K huseníkiim naší vlasti patří ještě dva vzácné druhy, z nichž 
jeden — h. horní (A. alpina L. — obr. 153 ) roste na skalách Sněžné jámy 
v Krkonoších, druhý — h. převislý neboli věžitý (A. turrita^ L. — obr. 154 ) 
\ vskytuje se na kamenitých, lesnatých stráních v jižnější jNIoravě (na př. na Pav- 
lovských kopcích, v údolí Dyje, v okolí Znojma a j.). 
H. horní jest pouze as 2 diii vysoký; má listv přízemní i objímá vé listy lodyžní 
podlouhle vejčité, pilovitě zubaté a jako celá rostlina srstnaté. Květy, poměrně 
veliké (asi jako u řeřišnice luční), jsou bílé a šešule přímo odstálé. Někdy se pěstuje 
tento huseník též v zahrádkách pro ozdobu. Kvete od června do srpna. 
153. Huseník horní. 
154. Huseník převislý; 
t\ podélný řez horní částí šešule, / šešule. 
H. převislý jest as ^/. 2 vysoký; má přízemní listy ellipličné, v řapík sú- 
žené, vlnovitě zubaté a v růžici nahloučené, listy lodyžní podlouhlé, srdčitým spodem 
objímavé a všechny od hvězdovitých chloupků pýřité. Květy, rozvíjející se v máji 
<i v červnu, jsou bledožluté nebo zelenavě bílé. Šešule (f) bývají růžencovitě za- 
škrcovány a na odstálých stopkách později dolů se hnut v. Semena mají širokou, 
k ř í d 1 a t o u obrubu. 
Vnějškem připomíná tento druh s t r m o b v 1 (viz str. 95), od něhož však 
snadno se rozezná tím, že mívá v dolejší části květního hroznu listy a že semena 
v šeŠLilích stojí v jedné řadě, což lze proti světlu i v zavřených šešulích viděti. 
9 Podobná strmob<'lu = tiirritis (viz rod 4.). 
