97 
složené z lístků vejčitých, z nichž konečný, 
lichý jest největší. Květy jsou bílé. Vál- 
covité, naduřelé, poněkud prohnuté šešule 
(f) stojí na stopkách asi stejně dlouhých 
jak jsou samy, jsouce rovnovážně odstálé 
nebo i trochu sehnuté; mají bezžilné 
chlopně a na vrcholku kratičkou čnělku 
s dvoulaločnou bliznou; obsahují v každém 
pouzdře 2 řady semen. Kořínek leží v se- 
menech po kraji obou plochých, na sobě 
položených děloh jako u všech rodů před- 
cházejících. 
Roste při ^ studánkách, potocích a 
v příkopech v Cechách hlavně v Krko- 
noších, v Jizerských horách a v pořičí 
Ploučnice, na Moravě v okolí Uh. Hra- 
diště, Jevíčka, Rýmařova i j. Kvete od 
května do července. Příjemně, dráždivě 
chutnající listy jedí se jako salát nebo 
jako kořenný příkrm s máslem a chlebem. 
Patříť potočnice k nejzdravějším potra- 
vinám. Proto ji místy pěstují, zvláště 
v okolí Erfurtu a Paříže. Semen používá 
se jako semen hořčice; dříve užívalo se 
této byliny též v lékařství hlavně proti 
kurdějům. 
Od ř. hořké (str. 84), s kterou 
bývá často zaměňována, rozeznává se po- 
točnice nejsnáze dutou lodyhou, men- 
šími květy a žlutými prašníky. Zajímavo, 
že na přízemních listech jejích vyvinují se 
někdy drobné pupeny, které zapustivše 
do země kořínky, vzrůstají v nové rost- 
linky (srovnej s řeřišnicí luční str. 83). 
158. Potočnice lékařská; 
f zralá šešule. 
Rod 7 . (Roripa,- Wasserkresse) má šešule oblé, rozličného 
tvaru: čárkovité, elliptičné, až skoro docela kulaté, s chlopněmi bezžilnými a 
semena ve 2 nedokonalých řadách. Kořínek leží v semeni po straně na 
sobě ploše položených děloh jako u všech rodů předcházejících. 
Vyskytuje se v naší květeně v 7 druzích, jež určiti lze dle tohoto klíče: 
> 
í) 
i 
šešule asi tak 
dlouhé jak stop- 
ní ky nebo nanej- 
výš 2krát kratší 
í svých stopek 
! 
% 
\ 
j 
] šešule 3 — ókrát 
* kratší 
nežli stopky 
plátk}' kor. jsou asi tak í 
dlouhé jako kaUch | balieiiiií 1. 
a oprchavé [ 
tytéž jsou asi 2krát delší / lesní 2. 
kalicha 1 barborkovitá 3 . 
lod. dutá, spodkem ob}-- í 
čejně kořenující ; čnělka ( obojživelná 4. 
2-3krát kratší své šešule [ 
šeš. elliptičné 
lod. plná, neko- 
řenující; čnělka 
zdéli nebo jen 
o málo kratší své 
šešule 
šeš. kulaté ( rakouská 7 . 
' šeš. asi ikrát í 
tak dlouhé J zemní 5. 
jak široké [ 
I t3’též jen as ( 
o polovici ' křenovitá 6. 
delší než širší | 
9 Od lat. eruca (viz roketa, rod 42); polský' ruka, rukiew. — ■) Jméno nezná- 
mého významu, utvořené Scopolim. 7 
